Middelhavets Cumaceer. 107 



Bagltropssegmenter have samtlige langs hver Side en tyde- 

 lig markeret Fure, der tjener til at optage Svøben paa de 

 nedre Antenner, naar disse ere i Hviletilstand. Oventil be 

 grændses denne Fure af en tynd, fint tandet Crista, som især 

 paa de bågeste Segmenter (se Tab. 54, Fig. 15) er tydelig. 



De nedre Antenner (se Tab. 53, Fig. 3) ere betydelig stær- 

 kere forlængede, end hos Hannen af foregaaende Art, idet de 

 tilbagestrakte næsten række til Bagkroppens Ende. Leddene 

 i Svøben ere (se Tab. 54, Fig. 11) særdeles tynde og lang- 

 strakte. 



Gjelleapparatet (Tab. 54, Fig. 12) er ganske i Modsætning 

 til Hunnen forsynet med vel udviklede bladformige Gjeller, 

 hvis Tal er ialt 16. 



Fødderne forholde sig ganske som hos Hannen af fore- 

 gaaende Art, idet Basalleddet paa de 4 forreste Par er (se 

 Fig. 13) stærkt opsvulmet, for at kunne optage de stærke 

 Muskler, hvorved Svømmegrenen bevæges. Sidste Par (Fig. 

 14) er derimod som hos Hunnen enkelt og af forholdsvis endnu 

 noget spinklere Form end hos denne. 



Halevedhængene (se Fig. 15) ere noget mere forlængede 

 end hos Hunnen og omtrent af de 2 sidste Segmenters Længde. 

 Stammen har den indre Kant fint saugtakket og desuden for- 

 synet med 4Smaatorner. Grenene forholde sig i det væsent- 

 lige som hos Hunnen, dog med den Forskjel, at den indre 

 Gren har flere Torner, nemlig 5 foruden den terminale. 



Nærværende Art skiller sig, som man vil have seet, i 

 flere Henseender meget skarpt fra foregaaende Art, men til- 

 hører dog aabenbart samme Slægtstype som denne. Let iøine- 

 faldende Characterer, hvorved begge Arter kunne kjendes fra 

 hinanden er Formen af Rostrum og Rygskjoldets nedre forre- 

 ste Hjørne, Halevedhængenes Bygning og den forskjellige 

 Udvikling af Øiet og de nedre Antenner hos Hannen. 



Jeg har taget denne interessante Form i temmelig bety- 



