190 Amund HeUand. 



i de archæiske Skifere med et Navn og i Noriten med et 

 andet Navn, og i Overensstemmelse hermed har ogsaa Kom- 

 missionen af 1833 benævnt den ovenfor omtalte Forekomst 

 ved Vinoren Fahlbaand. Udvide vi altsaa Begrebet Fahlbaand 

 ogsaa til de massive Bergarter, saa bliver der ved Fahlbaand 

 at forståa saadanne Leiesteder, hvor en Erts over et vist 

 Strøg optræder som aceessorisk Bestanddel i en Bergart, lag- 

 delt eller massiv. 



Hvor det som her er Spørgsmaal om Ertser, der ofte 

 forekommer fordelt i smaa Mængder i Bergarterne, ligger den 

 Tanke nær, at maaske en mikroskopisk Undersøgelse af ved- 

 kommende Bergarter vilde kaste noget Lys over Fahlbaande- 

 nes Natur. Der blev da af de forskjellige Bergarter ved 

 Nikkelforekomsterue ligesom af Bergarter fra Modum og Kongs- 

 berg forfærdiget mikroskopiske Præparater, hvorved saavel 

 Bergarternes petrografiske Sammensætning som Ertsernes For- 

 hold til de andre Mineralier kunde studeres. Endskjønt Err- 

 serne som bekjendt er ugjennemsigtige, saa kan ofte flere af 

 dem uden Vanskelighed adskilles i afblændet Lys, saaledes som 

 i det følgende omtalt. 



Vi begynde i det følgende med en Beskrivelse af mikro- 

 skopiske Præparater af Fahlbaand fra Kongsberg og Modum.^) 

 Derefter kommer vi til de nikkelholdige Magnetkises Fore- 

 komster, idet der forud for Beskrivelsen af Præparaterne 

 gives et kort Omrids af Leiestedets geologiske Forhold. For 

 dem, der kjender Fahlbaandene, vU det være overflødigt at 

 bemærke, at de Præparater, som her er beskrevne, ingenlunde 

 paa langt nær omfatter alle de Bergarter, der optræder som 

 Fahlbaand. 



De undersøgte Bergarter fra Kongsberg Fahlbaand viste 

 sig at være dels Hornblendeskifer, dels Gneis, dels Hornblen- 

 degneis dels Granat-Glimmerskifer, dels Epidot-Glimmerskifer. 



•) Jeg har Hr. Direktør H. Hansteen at takke for de Stufler af Fahlbaand 

 fra Kongsberg, som blev benyttet ved denne undersøgelse. 



