208 Amund Helland. 



de enkelte Mineralier kun kan eikjendes under Mikroskopet. 

 De viser sig at beståa af Plagioklas og Hornblende, hvortil 

 kommer Granat og Kiskorn. Enkelte af de archæiske Skifere, 

 der optræder ved Foden af Aasen, skal senere beskrives. En 

 af Gneiserne her indeholder flydende Kulsyre i Hulerum, og 

 fører tillige Magnetkis. En Hornblendeskifer med Granater 

 indeholder ligeledes Magnetkis. Endskjønt ogsaa de archæi- 

 ske Skifere saaledes indeholder denne Erts, saa er dog Nori- 

 ten den Bergart, hvori Kisen optræder i saadan Mængde, at 

 den har været Gjenstand for Grubedrift. Ligesom ved Ringe- 

 rike optræder den som Bestanddel i Noriten, idet den paa 

 enkelte Strøg forekommer i saadan Mængde, at den danner 

 den væsentligste Bestanddel i Bergarten. Hr. L. Meinich, der 

 har forestaaet Smeltningerne ved Romsaas Mkkelværk, har 

 beskrevet Forekomsten, til hvilken Beskrivelse henvises.') Efter 

 denne Beskrivelse gives der ved Romsaas især 3 Felter, inden 

 hvilken Magnetkisen optræder, og et af disse Strøg har vist 

 sig at fortsætte gjennem Gneisen. Ligesom ved Ringerikes 

 Nikkelværk den nikkelholdige Magnetkis ogsaa forekommer i 

 den granatførende Gneis, saaledes er altsaa noget lignende 

 iagttaget ved Romsaas. Mægtighederne hos de kisførende 

 Strøg varierer efter Meinich fra 2 til 10 Meter, og Udstræk- 

 ningen i Felt naar hos et Strøg op til 60 Meter. Nikkel- og 

 Koboltgehalten angi ves af Meinich til 4 %, hvoraf P/s % Co 

 og 273 "lo Nikkel. Den udvundne Malm er imidlertid som 

 oftest forurenet med Gabbroens Bestanddele, saa at Malmen 

 i Gjeunemsnit efter Smeltningernes Resultater at dømme, ikke 

 har naaet op over 1 "U i Gjennemsnit. 



Endskjønt Forekomsten af Magnetkis ved Romsaasen 

 frembyder enkelte Eiendommeligheder, saa viser den dog i 

 flere Henseender store Anlogier med de ovenfor omtalt Fore- 

 komster paa Ringerike. Paa begge Steder optræder Malmen 



') Om forekomsten af nikkelmalm i Sraaalenene. Nyt Mag, for Naturv, 

 Bind. 24. 1878. 



