212 Amund HeUand. 



disse ligger Plagioklas ofte frisk, undertiden i nogen Grad 

 dekomponeret, Ogsaa OrthoklasWiWmgQY forekommer som 

 Bestanddel i nogle Præparater, Undertiden er Plagioklasen 

 udviklet i Krystaller af nogle Millimeters Længde, hvorved 

 Bergarten faar en porfyragtig Struktur. Kvarts er ikke sjel- 

 den, især i Nærheden af Oranatkrystallerne. Disse sidste er 

 tilstede i alle Præparater, saa at de maa henregnes til 

 væsentlige Bestanddele i Bergarten. Magnetkis forekommer 

 som smaa Korn i stort Antal, fordelt i Bergarten. Dog op- 

 træder de mest i og i Nærheden af Hornblendekrystallerne 

 og Granatkrystallerne, kun sjeldnere midt i Plagioklasen. I 

 talrige større og mindre Korn forekommer de som Forurening 

 i Granaten. Om man sammenligner Magnetkisens Forekomst 

 i disse finkornede Bergarter med den samme Erts's Forekomst 

 i den mere grovkornede Norit, saa er det paafaldende, hvor- 

 ledes Størrelsen af Magnetkiskornene varierer med Størrelsen af 

 de krystallinske Stykker af de andre Mineralier, der sammen- 

 sætter Bergarten. I Noriten er Kiskorn i Klatter af større 

 Dimensioner alniindelig. I de finkornede Dioritbergarter er 

 de tilstede i talløs Mængde, men naar sjelden op over et Par 

 Tiendedele af 1 Millimeter i Diameter. 



Af de archæiske Skifere, der omgiver Romsaasen, er et 

 Par undersøgte. 



Hornblendeskifer med Granater viser sig at beståa af 

 Hornblende med meget Magnesiaglimmer, Kvarts samt en for- 

 vandlet Feldspat, hvortil kommer større Gr anatkr y staller samt 

 Magnetkis. Kvartsen, der ofte indesluttes i Granaten, viser 

 Hulerum for Væsker. Magnetkisen forekommer sparsomt i en- 

 kelte Klatter imellem de andre Mineralier, videre midt inde 

 i den ellers temmelig rene Granatsubstans. 



Graa Gneis fra Foden af Romsaas bestaar af Kvarts, 

 Magnesiaglimmer, dekomponeret Feldspat, tildels med endnu 

 kjendelig Tvillingstribning. Enkelte forvitrede Ertskorn fore- 

 kommer fordelt mellem de andre Mineralier. I Kvartsen i denne 



