Om de glaciale Dannelser paa den nordeuropæiske Slette. 333 



Flodsystemer, Erindre vi de omtalte Forhold ve(^ Liepe og 

 Oderbruch, saa viser det sig, at Oder tidligere ikke har brudt 

 gjenuem Morænen mod Nord, men har flydt i vestlig Retning, 

 fordi den ikke kunde gjennembryde den mægtige Moræneryg. 

 Hvis der, hvad vi antager, i Brandenburg og Mecklenburg 

 gives et Morænedrag, efterladt af Isstrømmen paa Tilbage- 

 veien, da var Østersøen endnu fyldt med Is. Denne Isstrøm, 

 der altsaa holdt paa at trække sig tilbage, men endnu udfyldte 

 Østersøen, strakte sig sandsynligvis over Mecklenburg, Pom- 

 mern og Preussen, overhovedet over den Strækning, der ud- 

 mærker sig ved talrige Søer. Den dannede ved sine Ende- 

 moræner en Vold imod de fra Syd kommende Floder. Følgen 

 deraf var, at alle disse Vandmasser i Oder, Weichsel o, s. v. 

 maatte søge sin Vei mod Vest, som af Bevendt beskrevet. 

 Først senere, efter at Isstrøramen eller Bræen for længe siden 

 havde trukket sig tilbage, tog Floderne sin nuværende Vei i 

 nordlig Retning. 



Ovenfor er der gjort et Forsøg paa at anvende lagttagel- 

 sesmethoderne fra de ægte glaciale Dannelser paa det tyske 

 Diluvium. I Diluviet er et theoretisk Standpunkt næsten 

 endnu mere nødvendigt end i andre Formationer. Den Theori 

 er den bedste, som formaar at samle det største Antal lagtta- 

 gelser. Efter min Mening vil Undersøgelserne i Diluvium først 

 da blive frugtbare, naar man forbinder Torells Opfatning med 

 Ramsays Theori om Erosion ved Is, idet man paa samme 

 Tid har den af flere Forskere udtalte Tanke om flere Istider 

 for Øie. 



