380 Amund Helland. 



have aabnet og vedligeholdt en Kommunikation mellem 

 Ujævnhederne paa en nregelmæssig og- bjergfuld Overflade. 



Mange andre Argumenter, alle førende til den samme 

 Konklusion, kan deduceres fra de almindelige Fakta, som er 

 kjeudt i Fjeldenes Naturhistorie, og hvis den Forsker, der 

 befatter sig med Overfladens Beskaffenhad, vilde efterspore 

 Ødelæggelsens Progrès, til han faar isigte . hin oprindelige 

 Struktur, efter hvilken Levningerne endnu er saa uhyre, saa 

 bliver han var en umaadelig Bjergmasse, nøgen og 

 uformelig, som den først steg frem af Dybet, og uden Sam- 

 menligning større end noget, som nu ligger foran ham. Reg- 

 nens og Strømmenes Arbeide modificeret ved Bergarternes 

 Haardhed og Tenacitet ar udarbeidet det Hele til dets nuvæ- 

 rende Form, har udhulet Dalene og detacheret Bjergene ud 

 af den almindelige Masse, paa et Sted skjærende ud deres 

 Sider til steile Præcipier og paa et andet Sted udjævnende 

 dem til milde Skraaninger. Heraf er der fremgaaet en Flyt- 

 ning af Materialier, hvilken baade paa Grand af Kvantiteten 

 af det Hele og enkelte Fragmenters Størrelse maa synes utro- 

 lig for enhver, som ikke har lært at beregne Virkningen af 

 en fortsat Aktion og at tage i Betragtning, at Tidens Længde 

 kan forandre tilfældige Aarsage til stadige. Derfor finder 

 man, at Klippestykker fra den centrale Kjæde har reist til 

 tjerne Dale, endog hvor mange lavere Rygge kommer imel- 

 lem: derfor sees Granit fra Mont Blanc paa Lombardiets 

 Sletter og paa Siderne af Jura, og Ruiner af Karpater-Bjer- 

 gene ligger spredte over Østersøens Kyster. 



Saaledes er vi med Dr. Hutton tilbøielig til at betragte 

 hine store Bjgrgkjæder, der sætter hen over Jordens Over- 

 flade som udskaarne af Masser, meget større og høiere end 

 noget, som nu er tilbage. Det nuværende Udseende giver 

 ingen Data til at beregne den oprindelige Størrelse af disse 

 Masser eller den Høide, til hvilken de har naaet op. Det 



