388 Amund Helland. 



Centrer for Glaciationeu, et paa Suderø og et paa den nord- 

 lige Hovedgruppe af Øer. Paa Hovedgruppen gik Skurings- 

 striberne i den nordre Del fra Syd mod Nord (ved Eide), 

 mod NO (ved Andafjord), i den sydlige Del (ved Thorshavn) 

 mod SO, paa den sydligste af Hovedgruppen (Sandø) mod 

 SSV og SV, paa Øgruppens Vestside (ved Vestmanshavn) 

 mod SV, i den nordvestre Del af Gruppen (ved Saxen) mod 

 NV. Man vil heraf se, at Striberne straaler ud fra Landet 

 imod de forskjelligste Himmelegne. Noget lignende gjentog 

 sig paa Suderø. 



Roches moutonnées iagttages paa Færøerne overalt, hvor 

 Overfladen fra Istiden havde modstaaet den postgiaciale Ero- 

 sioa. Stød- og Læsidernes Beliggenhed benyttedes til Be- 

 stemmelsen af Bevægelsens Retning. De moutonnerede Over- 

 flader tillod en Bestemmelse af den Høide, hvortil Isdækket 

 havde naaet, og dette viste sig at have været ikke ubetyde- 

 ligt, idet Mærkerne efter samme iagttoges op til en Høide af 

 4 til 500 Meter. Ligesaalidt som man træffer forøerne frem- 

 mede, omstrøede Blokke liggende alene, ligesaalidt iagttager 

 man fra andre Lande flyttede Stene i de talrige Klatter af 

 Skurstenler, som findes, især i Bugter og paa Steder, hvor disse 

 gamle Grundmoræner har ligget beskyttede. 



Med Hensyn til de detaillerede lagttagelser fra Færøerne 

 maa jeg henvise til det ovennævnte Arbeide. lagttagelserne 

 viser, at denne i Havet liggende Øgruppe har under Istiden 

 været indhyllet i et Isdække paa 4 til 500 Meters Mægtighed, 

 fra hvilket Bræer udgik i forskjellig Retning, saaledes at 

 Mærkerne efter dem nu straaler ud fra Øerne mod alle Him- 

 melegne. 



Disse lagttagelser viser os altsaa, at det norske Isdække 

 ikke har naaet frem til Færøerne, der ligger i en nærmeste 

 Afstand af 600 Kilometer fra Norge; hermed er der altsaa 

 givet os en bestemt Grændse, ud over hvilken hverken den 

 norske eller den skotske Is har naaet. 



