Om Glaciationen af Shetland og Orkney. 401 



at maatte have passeret over Vandskj ellet. Paa Øens Vest- 

 side ved Cliff Sound nordenfor West Quarf ligger nær Havet 

 lidet mægtige Afleininger af Skurstensler paa de ældre For- 

 mationer. I dette Skurstensler findes Blokke eller Stene af 

 Sandsten og Skifer tilhørende Old red af samme Slags som dem, 

 der staar i fast Fjeld ved Lerwick. Disse flyttede Stene er ofte 

 forsynede med Skuringsmærker. Vi har her altsaa Fænome- 

 ner fuldstændig analoge med dem, vi kj ender ifra de før 

 omhandlede Øer. 



Ved de talrige og omhyggelige lagttagelser af Peach og 

 Horne er denne Flytning af Blokke ligesom Isens Bevægelse 

 først mod SV, saa mod V, og derpaa mod NV paavist i stør- 

 ste Detail. Fra dem foreligger talrige lagttagelser over Sku- 

 ringsmærker, hvorafdet fremgaar, at den ovenfor omtalte Retning 

 fra NO mod SV paa Øens Østside er Regel, at Retningen i 

 Øernes midtre Partier gaar over til at blive mere vestlig, og 

 og at saa endelig en Retning mod NV er forherskende i Øer- 

 nes vestligste Dele. De sandsynlige Aarsager til, at Isen 

 saaledes har forandret Bevægelsesretning, vil vi senere om- 

 handle. Af Interesse er den Høide, i hvilken Skuringsmærker 

 forekommer paa Shetlandsøerne. De to nævnte Forskere har 

 iagttaget mange Mærker i betydelig Høide i de midtre Partier 

 af Mainland omkring Fjeldene Weesdale Hill, der hæver sig 

 op til 257 Meter (842 engelske Fod) og omkring Scallafjeld 

 (279 Meter = 916 eng. Fod). Skuringsmærker er iagttagne 

 paa omkring et Dusin Steder ved Weesdale Hill, men især 

 udmærker sig et Sted nær Toppen i en Høide af 226 Meter 

 (740 engelske Fod) ved sine friske, smukke Friktionsstriber 

 paa en 12 Yards bred Overflade. Retningen er V 35 ° N. 

 Skuringsmærker med Retning V 40 ° N er iagttagne op til en 

 Høide af 236 Meter (775 eng. Fod). 



Af Horne og Peach er Blokkenes Flytning nøiagtigt stu- 

 deret i Øens nordre Del i North Maven. Gaar man fra Olla- 

 berry paa Østkysten af Mainland mod Hillswick og videre 



Archiv for Mathematik og Naturvidenskab. 4 B. 4 H. 26 



