408 Amund Helland. 



ninger, og kun ved Rysterne findes Styrninger ved Klif- 

 ferne ud mod Havet. Aarsagen hertil er den, at Øerne be- 

 staar af Bergarter af omtrent lige Modstandsevne overalt, af 

 Bergarter, der altsaa forvitrer jevnt, og hvor dette er Til- 

 fælde, fremkommer der Landskaber med lidet udpræget Kon- 

 figuration. 



Den aller største Del af Orkney bestaar nemlig af Berg- 

 arter, der tilhører den gamle røde Sandsten. Bergarterne er 

 Skifer (Flagstone), Sandsten og Conglomerater. Det er Berg- 

 arter af samme Alder som dem, der forekommer paa Skot- 

 lands Fastland i Caithness, og Orkney er saaledes geologisk 

 kun Forlængelsen af Skotland. Faldet af disse Bergarter er 

 svagt, ofte vestligt, men Lagene synes at være bøiede i svage 

 Folder. Foruden de nævnte Bergarter fra Old red, forekom- 

 mer der paa Vestsiden af Pomona et Drag af gamle krystal- 

 inske Bergarter; Gneis og Gneisgranit forekommer her i en 

 smal Zone, der stryger fra NNV til SSO fra Inganess indtil 

 Stromness, og denne Zone kommer ogsaa igjen i Forlængel- 

 sen i Strøgretniugen paa Øen Graemsay. Hist og her, men 

 ikke ofte, ser man en Gang af basaltiske Bergarter sætte 

 igjennem de svævende Lag paa Orkney. Saaledes ved Ky- 

 sten vest for Stromness, fremdeles ved Rennibister ved Ha- 

 vet, før man kommer til Finnstown paa Veien fra Kirkwall. 

 Som Basis for den øvre røde Sandsten paa Hoy ligger Lava 



og Tufifei). 



Bergarterne fra Old red paa Orkney er hist og her rig 

 paa Forsteninger, fremfor alt paa Fiske. 



Litteraturen om de glaciale Fænomener paa Orkney er 

 ikke betydelig. Det eneste, der mig bekjendt er publiceret 

 om samme, er en kort Afhandling af Archibald Geikie: The 



1) Om Orkneys gamle røde Sandsten se A. Geikie, The Old Red Sandstone 

 of Western Europe Part. I. Trans« af Roy. Soc. af Edinb. 1878 Vol. 

 XXVIII. 



