414 Amund Helland. 



ikke længer kunde følges som uudersøiske Dyb. Hine Ste- 

 der, hvor Fjordene ophører som udprægede Dyb ved Havet 

 eller i Havet repræsenterer vistnok en Grændse for Isdækket 

 under et Afsnit af Istiden ; men dette er ingenlunde den 

 yderste Grændse, og Bevægelsen af Isstrømmene langs den 

 norske Kyst har vistnok været mere kompliceret, og det hele 

 Fænomen mere storartet, end man skulde antage, saalænge 

 man indskrænkede lagttagelserne inden Norges Grændser. 

 Med Hensyn til Friktionsstribernes Forekomst helt ned til 

 Leipzig, om Skurstenslerets Optræden i Tyskland, Mægtighe- 

 den af de fremmede løse Dannelser o. s. v. kan jeg henvise 

 til det tidligere Arbeide over de glaciale Dannelser paa den 

 nordtyske Slette. Af hine lagttagelser fra Tyskland fremgik 

 det, at det svenske og det finske Isdække har strakt sig langt 

 udenfor Grændserne for hine to Lande, fra hvilke Isen udgik, 

 og det samme har utviylsomt til en Tid været Tilfælde med 

 de norske Ismasser, saaledes som i hint Arbeide berørt. I 

 Skurstensleret i Danmark, især i Jylland, ligger der talrige 

 norske Blokke, og enkelte Blokke som Laurvigs Syenit er 

 paavist ved Hamburg, den norske Kombeporfyr paa Øen Urk, 

 og begge de nævnte eiendommelige Bergarter forekommer 

 derhos i Skurstensler i Holderness paa Østkysten af Eng- 

 land. Allerede i denne Forekomst af norske Blokke i Skur- 

 stensler, det vil sige i Grundmorænen, viser, at de yderste 

 Grændser for den norske Is er at søge langt udenfor vort 

 Lands Grændser. Inden vort eget Land forekommer de to 

 nævnte Bergarter erratisk paa en saadan Maade, . t man fø- 

 res til den Antagelse, at Ismasserne engang har bevæget sig 

 langs Kysten af den sydøstlige Del af Norge, ja de har maa- 

 ske bøiet rundt Lindesnæs nordover laugs Jæderen, udfyl- 

 dende den Fordybning, den norske Rende, som ligger foran 

 Kysten, ialfald saa langt nord som ud for Jæderen, ja maa- 

 ske endnu længere. Keilhau har nemlig paavist, at Blokke 



