6 Sig Thor. 



høsten (oktober og november), naar kulden tiltager ; der blir 

 færre og færre at finde i de samme ferskvand, hvor der 

 tidligere paa sommeren var en vrimmel. Tilsidst kan man 

 ingen finde. I vore vand kan man som regel ikke gjenfinde 

 dem før i april, naar isen gaar væk. Jeg har ikke havt 

 anledning til at fortsætte disse undersogelser i indsjøer om 

 vinteren, saa jeg kan ikke udtale mig om, hvor hydrach- 

 niderne gjemmer sig eller i hvilken tilstand de overvintrer. 

 Derimod har jeg i en liden ely (Ljanselven) foretaget en del 

 undersøgelser, som synes at give veiledning til forstaaelsen 

 af enkelte formers vinterliv. 



I slutningen af mars 1898 fandt jeg, medens isen endnu 

 for største delen laa paa elven, i enkelte aabne huller 4 

 arter hydrachnider (Aturus scaber Kramer, Atractides spini- 

 rostris Sig Thor, Sperchonopsis verrucosa Protz og Sperchon 

 elegans n. sp., den sidste kun i 1 eksemplar). De krøb, som 

 disse arters vane er, om mellem bladene paa nogle nede i 

 våndet voksende mosearter (især paa Fontinalis antipyretica) 

 og bar spor efter overvintring. De var tæt belagte med 

 slam og rusk, som havde klæbet sig fast især til haarene. 

 De var forøvrigt kvikke og krøb livlig om, da de var 

 komne ind i mindre akvarier i et varmt værelse. Siden 

 (i april) fandt jeg enkelte af dem i større antal tilligemed 

 nymfer og andre arter, men ud paa sommeren var de igjen 

 sjeldnere. 



I august fandtes de og et par andre arter (en Lébertia, 

 en Curvipes-nyvaîe, en Diplodontus-wymîe, en Megapus og 

 den nye art, Ljania hipapUlata Sig Thor). Senere paa høsten 

 fik jeg ikke tid til at undersøge elven. I november lagde 

 der sig is og sne paa den. Men i december indtraadte en 

 mildveirsperiode, saa isen delvis gik op. Det viste sig 

 da, at elvens bund havde været aldeles belagt med is og 



