Norske hydrachnider. III. 9 



Dr. F. Koenike ved JDiplodontus paaviste indtørring, der kun 

 vårede 1 dag (senere muligens ca. 7 dage). Desuden viser 

 denne iagttagelse paa JBrad.yhates truncatus et eksempel paa 

 «frivillig selvtørrin g », om jeg tør kalde det saa. Da 

 min opmerksomhed herfor var vakt, forsøgte jeg med Ihpas 

 dentata Sig Thor. Denne art syntes ikke at ville krybe op 

 paa det tørre, men overvintrede nede paa bunden. Derimod 

 havde jeg ivinter (1898 — 99) en lignende liden flaske med 

 nymfer af Curvijjes fuscatus Herm., der svomraede om i 

 våndet eller holdt sig paa bunden, samt med to eksemplarer 

 af en anden art (Thyas Stolli Koenike). Af disse holdt den 

 ene sig paa bunden af flasken hele vinteren, medens den 

 anden krøb op ovenfor våndet, hvergang flasken flyttedes ud 

 i et kjøligt rum, men holdt sig paa bunden, naar flasken 

 stod i et varmt værelse. 



Disse hydrachnidearter af slegterne Thyas og Bradyhates 

 lever oftest i grunde damme eller vand, inde ved bredderne, 

 paa eller nede i græs eller mose eller nedfaldne blade eller 

 dynd paa bunden. 



Jeg tænker mig da, at ialfald enkelte af dem har for 

 skik, naar kulden kommer, at krybe ind mellem græsset 

 eller mosen paa bredderne for ikke at fryse inde i våndet. 



Noget lignende formoder jeg finder sted om sommeren 

 i tørketiden. Jeg har nemlig fundet dem i damme og paa 

 oversvømmede vandbredder, som kan ligge aldeles tørre i 

 flere maaneder, midt i solstegen og mange meter fra vand. 

 Muligens skjuler de sig da langt inde mellem græssets rødder 

 eller nedfaldne blade, mos o. s. v., hvor der dog længe er en 

 vis fugtighed. Derom tør jeg dog endnu kun udtale en 

 formodning. Men hvad jeg mener ved de nævnte iagttagelser 

 at have konstateret, er, at denne sort hydrachnider under 

 visse omstændigheder udmerket godt taaler at opholde sig 



