Araneæ Hallingdaliæ. 51 



Er ved siden av Xi/sticus cristatus (CI.) sikkert 

 Hallingdals almindeligste laterigrad. Den fanges 

 særlig paa krat (Juniperus) og naaletrær. 



Udbredt over hele Europa, men synes at være 

 almindeligst i Nord- og Midt-Europa. I Alperne 

 stiger den if. Leb ert indtil 2400 ms høide. Hos 

 os den vistnok sjelden høit tilfjelds. 

 Fh. emarginatus (Schrank) 1803. ■ — Hahn 1, c. I, p. 121 

 (Thomisus grisens). — Koch 1. c. XH, p. 81 (Arta- 

 mus griseus). — Westr. 1. c. p. 462 (Ph. griseus). 

 Sim. 1. e. II, p. 277. 



Temmelig hyppig paa krat, naaletrær og træstam- 

 mer paa alle de undersøgte lokaliteter. 



Tidligere paavist: «Omtrent op til Nordland« 

 (Coll.). 



Udbredelse: England, Tyskland, Frankrige, 

 Schweitz, Sverige og Belgien. 



Gen. 2: Thanatus C. L. Koch 1837. 



Th. oUongus (Walck.) 1802. — Hahn 1. c. I, p. 110 (Thomi- 

 sus o.). — Blackw. 1. c. p. 100 (Philodromus o.). — 

 Westr. 1. c. p. 464 (Ph. obl.). — Sim. 1. c. II, p. 

 211 (Tibellus o.). 



Før paavist: Trondhjem, Dovre (Westr.), Trond- 

 hjem (Storm), op til Trondhj em sf jorden (Coll.). 



Fanget hyppig i græs og lyng i Aal og Hol. 



Udbredt over hele Europa, Sibirien, Kina og 

 Nordamerika. 



