8 P. A. Øyen. 



(1. c. pag. 43), Allerede ovenfor har jeg meddelt Esmarks 

 sammenligning af Haukelimorænen og tilhørende «overgangs- 

 kegle» med tilsvarende forhold ved de nuværende bræer 

 mellem Søndfjord og Lom. At Esmark har stillet sig klart 

 for øie en kontinentalglaciation f remgaar tydelig af følgende : 

 «jeg troer saaledes tilstrækkelig at have beviist, at de 

 norske f j elde have været indhyllede i iis lige ned til havet, 

 og at, som en følge deraf, havet selv maa have været et 

 iishav» (1. c. Pag, 45). 



At Esmark saa henlægger denne glaciation til vor 

 jordklodes «urtid», er her af mindre betydning; thi for det 

 første maa man erindre, at kjendskabet til vørt lands geologi 

 dengang var meget mindre end nu, saa at begrebet «urtid» 

 neppe bør opfattes i den betydning, som vi nu er tilbøielige 

 til at gjøre — de forskjellige formationers forhold, saavel i 

 og for sig som til hinanden indbyrdes, var ikke dengang 

 saadan udredet som nu, og for det andet var det jo ikke 

 værre at henlægge nedis ningen til en meget gammel tid 

 end som af flere forskere paa langt senere stadier til ude- 

 lukkende en forholdsvis meget ny tid, saalænge vi anskuer 

 tingen fra rent glacialtheoretisk standpunkt. Anderledes 

 stiller det sig naturligvis, naar vi ser nedisningen i geologisk 

 sammenhæng; men da maa vi erindre, hvilken stor betyd- 

 ning det udvidede kjendskab til formationsrækken i saa 

 henseende har spillet, og det er i denne forbindelse nok at 

 gjøre opmærksom paa den ndvikling, som spørgsmaalet om 

 «preglaciale» istider har havt. 



At saa Esmark endvidere forbinder nedisningen med 

 Wisthon^s komettheori, er en ting, som intet har med denne 

 sag at gjøre, saalænge spørsmaalet kun omhandler paavis- 

 ningen af en tidligere mere almindelig eller mere udstrakt 

 glaciation. Denne forbindelse mellem nedisning og en vis 



