Kontinentalglaciation og lokalnedisning. 17 



større Kristiansandske dalfører, kan randdannelsernes brudte 

 karakter vanskelig forklares paa anden maade end ved at 

 antage, at isdækket ikke har havt den tilstrækkelige mæg- 

 tighed til at kunne udvikle en sammenhængende isbrækant 

 eller jøkelkant, der kunde give anledning til en mere eller 

 mindre sammenhængende randdannelse — de mellem de 

 enkelte dalfører opstikkende fjeldrygge har vistnok enten 

 ligget bare eller kun været belagte med en firnmasse. Inden 

 dette sidstnævnte omraade er rigtignok den relative niveau- 

 forskjel betydelig større end inden det foregaaende i øst, 

 men dog ikke saa stor, at det kontinentale isdækkes mæg- 

 tighed kan have været saa særdeles betydelig paa denne tid, 

 naar ikke isen engang har overflommet de her høiere op- 

 ragende partier. Kommer man længere vest, til Lister og 

 Jæderen, faar man et sterkere indtryk af at staa lige over 

 for mærkerne efter forholdsvis tynde pladebræer eller noget 

 mægtigere skjoldbræer end af at befinde sig inden et akku- 

 mulationsomraade for mægtig nedstigende jøkler. 



Er saa den antagelse, jeg ovenfor gjorde, at de øst- 

 landske råer i dannelsestid svarer til de vestlandske indsø- 

 moræner, i det væsentlige rigtig, saa maa det vestlige af- 

 helds ismasser allerede i raperioden have været i høi grad 

 opspaltet, ja saa sønderdelt, at man umulig kan tænke sig 

 et samtidig kontinuerligt isdække i landets tilstødende høi- 

 fjeldsegne. Og at disse indsømoræner virkelig tilhører ra- 

 perioden, støttes saavel ved de optrædende terrasser som i 

 faunistiske forhold, fænomener som jeg imidlertid her ikke 

 skal gaa nærmere ind paa. Vi har her nok et vidnesbyrd om, 

 at raperiodens isdække slet ikke kan have havt den mægtig- 

 hed, som man saa ofte har været vant til at forestille sig. 



Nu maa man imidlertid ikke bortse fra den mulighed, 

 ja man kan gjerne sige den sandsynlighed, at ismassens mæg- 



2 — Archiv for Math, og Naturv. B. XXI. Nr. 7. 



Trykt den 26cle September 1899. 



