20 P- A. Øyen. 



i det hele kan tale om en firngrænse paa den tid, da største- 

 parten af landets overflade var isdækket. Under et senere 

 tidsafsnit maa der imidlertid have fundet en betydelig 

 oscillation af firnlinjen sted, men hvor meget der her skyl- 

 des jordskorpens niveauforandring og hvor meget rent 

 klimatiske forandringer, er det fremtidens forskere forbeholdt 

 at ndgranske. 



De ved udprægede deviationsfænomener antydede is- 

 strømme synes derpaa syd for de store indsøer paa øst- 

 landet at have flydt sammen og dannet en stor sammen- 

 hængende bræplade, en egte forlandstype, om end paa grund 

 af landets overfladekonfiguration ikke saa skarpt udpræget 

 som tilfældet var med Alpernes forlandsbræ eller med den 

 nuværende malaspinatype borte i Alaska, men til gjengjæld 

 udviklet efter en langt større maalestok. 



Længere i sydvest var firnomraadet for lid et til at kunne 

 skaiFe bræstrømmene paa denne tid styrke nok til at flyde 

 sammen i en kontinuerlig plade ude i periferien. 



At bræpladefænomenet saa igjen kommer frem ude paa 

 Jæderen, skyldes vel dels landets konfiguration og dels de 

 eiendommelige nedslagsforhold, som netop paa denne tid 

 her maa have gjort sig gjældende. 



Dels under istidens tidligere faser og dels under denne 

 maa landoverfladen have faaet det skarpt fremtrædende 

 glaciale præg med høer og .voler og koller. Men de store 

 hoveddale, der vistnok er af preglacial oprindelse, «und 

 zwar deshalb, weil sie nach hydrographischen Gesetzen 

 angeordnet sind», har vel for en stor del erholdt sit ud- 

 prægede glaciale tilsnit under en senere periode, den 

 der svarer til østlandets store indsømoræner med de betydelige 

 fluvioglaciale afleiringer foran. 



