Ivontinentalgiaciation og lokalnedisning. 



terrassens overflade findes spredt endel drivisblokke. Paa 

 sine steder er terrassefladen svagfc skraanende ud mod 

 kanten, der tildels er nog-et denuderet, men uden at fast 

 fjeld kommer tilsyne. En vei, dette karakteristiske følge- 

 mærke, løber langs terrassefladen, der paa sine steder an- 

 tager en betydelig bredde. Et kortere stykke af strand- 

 linjen fremstilles i vedføiede fig. 1. Man ser, hvorledes 

 linjen snor sig rundt en fremspringende fjeldskrænt (F), 

 følger derpaa, som det synes, nøiagtig den samme niveau- 

 flade rundt den fortidige bugt (B), som en mindre sidedals 

 udmunding har foranlediget, for saa mere uforstyrret og i 

 mere jevn udvikling at fortsætte langs den mere regelmæs- 

 sige dalside (S). Saavel den topografiske situation som 

 afleiringens geologiske forhold maa her være overbevisende 

 selv for den mest udprægede tviler med hensyn til høifjelds- 

 forekomster af glaciolakustrin art. 



I en høide 161,1 meter har man ligeledes en noksaa 

 udpræget linje, hvis sandige materiale med sikkerhed an- 

 giver en tidligere strandkant 1 133 m. o. h. Det rigelig 

 tilstedeværende drivismateriale viser en vigtig egenskab i 

 strandkantens art. 



En tydelig afsats bestaaende af sandigt materiale, en 

 udpræget strandkant, har man saa i høiden 179,9 meter, 

 eller 1 152 m. o. h. 



En mindre tydelig fremtrædende terrasse, men med 

 saudigt materiale, følger saa 192,5 meter, altsaa 1 164 m. o. h. 



En ligeledes mindre tydelig fremtrædende terrasse» 

 men fremdeles med rullet materiale, har man saa i høiden 

 205,0 meter, eller 1177 m. o. h. 



Nu følger videre opover flere uregelmæssige hauge med 

 rullet materiale, men iblandet større, mere skarpkantet 

 drivismateriale. der især kommer tilsyne paa overfladen. 



