Kontinentalglaciation og lokalnedisning. 39 



bearbeidet og omlagret drivismateriale. Desuden knytter 

 sig en meget stor interesse til den betydelige høide og 

 dominerende situation, et fænomen, der muligens antyder, 

 at man her fra egentlig glaciolakustrine forhold kommer 

 helt tilbage til isfladesoer — «superglacial lakes» — en 

 med de virkelige forhold bedre overensstemmende benæv- 

 nelse end f. eks. det meget benyttede «nunataksøer», der 

 forresten kun indbefatter et enkelt, specielt tilfælde af 

 isfladesøer. 



Vi skal derpaa gaa over til at betragte enkelte mere 

 detaljerede træk med heusyn til de glaciale aâeiringer i det 

 strog af vort lands centrale del, som nærmest grupperer sig 

 om en linje : Atna — Rosten. Den maade, hvorpaa disse 

 iagttagelser ved enkelte streiftog til forskjellige tider efter- 

 haanden er indsamlet, vil forklare deres mere spredte 

 karakter. 



Atnabræeu har sandsynligvis, som jeg allerede i det 

 foregaaende har henledet opmerksomheden paa, spillet en 

 betydelig rolle i denne egns glacialhistorie. Jeg skal ikke 

 ved denne anledning gaa nærmere ind paa de mærker, som 

 denne bræ har efterladt i selve Østerdalens hoveddalføre, 

 men med engang gaa over til at betragte de fænomener, 

 man støder paa i Atnas vide dal, for derved at faa et 

 indblik i karakteren af den nedisniug, der paa dette sted 

 har repræseuteret afsmeltningsfasen. 



Et par hundrede meter ovenfor Atneosen har man en 

 større veiskjæring. Ved mit besøg paa stedet var kanterne 

 tilskraanet, saa det gode snit var borte; men der viste sig 

 dog tydelig karakteren af en rullestensdannelse med lagdelt 

 bygning, hvor imidlertid det afrundede, rullede materiale 

 op til hovedstørrelse ikke er skilt i vekslende lag efter 

 grovhed. Noget længere op følger saa en fin, graagul 



