40 P- A. Øyen. 



sand, meget stenfattig — denne dannelse svarer i indhold 

 og høide til den store terrasse ved Atna station. Endnu 

 noget længere op møder glacial 1er og sand med sten og 

 blokke — det er den typiske bundmorænes karakter. Ved 

 en tidligere anledning sammenfattede jeg det her iagttagne 

 paa følgende maade: «Inden et ganske lidet omraade er 

 altsaa her paatruifet tre forskjellige formationer, som det 

 imidlertid ikke bar lykkedes at bringe i systematisk for- 

 bindelse paa grund af manglende snit. De er kun seet i 

 adskilt, ikke i sammenhængende profil: rullesten i øst, sand 

 i midten, moræne i vest — den ene tilsyneladende trappe- 

 formet over den anden, stigende mod vest som veien ^>. 

 Ved et par senere besøg paa stedet har det heller ikke 

 været mig muhg at komme til fuld klarhed med hensyn til 

 den geologiske betydning af disse terrasser, netop paa 

 grund af mangel paa tydelige snit — men efter hvad jeg 

 har kunnet finde, fremstiller dog det hele sig for mig som 

 en overgangskegle, senere udgravet af elven, omlagret og 

 omformet. Denne antagelse styrkes ogsaa af forholdene, 

 saadan som disse arter sig længere mod vest. 



I et grustag ret syd for Atneglopen, ca. et par kilo- 

 meter fra Atneosen, har man et henimod ti meter høit snit, 

 som viste tydelig bundmoræne, dels i den typiske form 

 med rent uregelmæssig struktur, dels med en sondring af 

 grovere og finere zoner, svævende, uden at der dog kan 

 siges at være nogen egentlig lagning tilstede. De inde- 

 sluttede, større og mindre stene er tildels noget af rundede, 

 men mest kantede, mere skarpe og med mere afnydte former; 

 det samme gjælder de større blokke, som hyppig forekommer 

 i massen. Sammenbindingsmidlet er dels en graa sand, 

 grov og fin, dels 1er — bundmorænegrus paavirket af sub- 

 glacialt rindende vand. Grustaget ligger paa sydsiden af 



