4b 



P. A. Øyen. 



af Atna og paa østsiden af Storbækken afgrænses flaclen 

 ved ti til tyve meter høie terrasser. Det turde kanske 

 ikke være blot tilfældig, at terrassedannelsen her og i Aas- 

 dalen fremtræder paa nogenlunde samme stadium. 



I Sollien har man saavel sydøst for Finsjøvola som i 

 nordvest for samme et rigt morænedækket terræn — det er 

 den almindelige, kupperede bundmoræne. I nærheden af 

 Finsjøvola har man oppe paa fjeldvidden den almindelige, 

 pakkede høifjeldsfyldning — interessant er, at man her paa 

 sine steder træifer overgangsformer mellem det forholdsvis 



Fig. 2. 



tyndt udbredte bundmorænedække og et fjeldoverfladens 

 forvitrede materiale in situ, et slags ur in situ tildels. 



Fra Sollien, selve Setningselvens dalføre, skal jeg 

 endnu kun tilføie nogle korte bemærkninger. 



I den nordlige dalside, ret over for den vestlige del af 

 Brettingsvola, løber en flerhed af rygge i nogenlunde samme 

 retning, ligesom ogsaa endel mere haugformede afleiringer 

 har sin længdeaxe i samme nordvest-sydøstlige retning, som 

 her falder ind under en skråa vinkel med dalføret paa dette 

 sted, men har omtrent samme retning som hoveddalføret 

 antager lidt længere oppe i Setningssjøens depression. 



