Kontinentalglaciation og lokalnedisning. 49 



Ved Setningssjøen saaes ligeledes stenfelter svarende 

 til de ovenfor beskrevne fra stroget nedenfor Storbækmoen 

 og ligesom disse at opfatte som dannelser af superglacial 

 eller englacial art med intermitterende karakter. 



Foran Atnesjøen har man betydelige morænemasser. 

 Jeg har ved flere kortvarige ophold deroppe havt anledning 

 til at studere forholdene og har ogsaa ved en tidligere 

 anledning (Nyt Mag. for Naturv. B, 36, pag. 29) søgt at give 

 et indblik i bygningen af en del af disse afleiringer. Men 

 det har aldrig lykkedes mig at trænge igjennem til en 

 adækvat forstaaelse af de der optrædende, temmelig ind- 

 viklede forhold, der syntes at stille sig paatvers af enhver 

 rimelig forklaring. 



Endelig lykkedes det mig imidlertid sidste sommer at 

 fremfinde forhold af afgjørende betydning for tydningen og 

 ikke mindre betydningsfulde til en forstaaelse af den sidste 

 istidsfase paa dette sted; men min tid var for knapt afmaalt 

 til at kunne foretage de ud fra det nyvundne synspunkt 

 nødvendige undersøgelser, da mit øiemed hovedsagelig var 

 en feriereise til .Ronderne. Imidlertid anser jeg de ind- 

 samlede kjendsgjerninger som tilstrækkelige for en oversigt 

 over afsmeltningsfænomenet, skjønt naturligvis udfyldende 

 iagttagelser var meget at ønske. 



Det kupperede terræn foran Atnesjøen opløser sig 

 nemlig ved en mere indgaaende detailundersogelse i en hel 

 række forskjellige, saavel glaciale som fluvioglaciale afleirin- 

 ger. Det er den almindelige bund- og endemorænedannelse, 

 som ved første øiekast synes den dominerende. Ende- 

 morænedannelsen fremtræder som mere rygformede afleirin- 

 ger af det almindelige morænegrus og det almiudelige, 

 stenede moræneler. Retningen er otte meget uregelmæssig, 

 men følger i det hele den øst-vestlige. Ulige vigtigere end 



4 — Archiv for Math, og Naturv. B. XXI. Nr. 7. 



Trykt den 27cle September 1899. 



