Kontinentalglaciation og lokalnedisning. 53 



ganske svagt fald i nordvestlig. Øverst har man et noget 

 rnstbrunt lag (a) af henimod en meters mægtighed, bestaaende 

 af sand og vasket grus med indesluttede blokke af indtil 

 3 dm. tversnit og mere eller mindre skarpkantede og af- 

 rundede stene. Derunder kommer saa. uden nogen skarp 

 grænse imellem, et halvanden meter mægtigt lag (b) med 

 rullesten indtil et par decimeters tversnit, men almindeligst 

 af næve- og æggestorrelse og vandslidt grus, men ikke saa 

 meget sand. Underst følger saa en et par meter mægtig, i 

 det væsentlige konform afleiring (f) af grovere og finere 

 sand, noget vekslende. Fra sydvest i snit trænger saa kiler 

 af grovere materiale (c, d) ind i denne underste masse 

 konformt med den optrædende skiktning. Disse indleirin- 

 ger, der i snit udkiler mod nordøst, bestaar af rullet 

 materiale af størrelse fra en halv meters tversnit ned til 

 decimeterstørrelse, aftagende i udkilingens retning, et fænomen 

 der ligesom selve kiledannelsen ganske naturlig staar i 

 direkte forbindelse med de genetiske forhold. En bekræf- 

 telse paa denne opfatnings rigtighed faar man ogsaa derved, 

 at der par sine steder (e) forekommer ganske enkeltvis 

 indleirede rullestene af indtil en halv decimeters tversnit 

 indleiret i sanden i kilernes forlængelse. Man ser saaledes 

 tydelig, at man her har for sig en fluvioglacial dannelse 

 med udpræget proximal og distal side. 



Noget længere mod nord findes flere grustag, der viser 

 snit af et par meters mægtighed gjennem svævende lag- af 

 fluvioglaciale afleiringer af sand og vasket grus med enkelte 

 mindre stene og blokke iblandt, distale partier i forhold til 

 den ovenfor beskrevne forekomst. Paa den tildels noget 

 kupperede overflade ligger en hel del større ofte mere 

 skarpkantede blokke af indtil tre meters tverraaal, sand- 

 synligvis drivisblokke. 



