56 P. A. Øyen. 



slamning. Snart er det sand, grovere og finere, snart et 

 grovere rullestensgrus med steue indtil tre decimeters tver- 

 maal. Skikterne har et fald af omtrent 10 grader i nord- 

 vestlig retning, og det hele bærer præg af at være afsat af 

 en strøm fra sydøst. 



Naar vi nu i det foregaaende har seet endemoræner 

 med overgangskegler paa sydsiden, før vi fra syd kom op 

 til Rosten, og naar vi nu paa nordsiden af denne dalsnevring 

 gang paa gang har fundet moræner med overgangskegler 

 paa den modsatte side, og da disse overgangskegler tillige 

 har traadt frem i tydelig proximal og distal udvikling, saa 

 kan vi ikke længere være i tvil om, at vi virkelig her staar 

 over for mærkerne efter en ismasse, der maa have været af 

 kontinental art og havt en beliggenhed svarende til den, 

 som jeg allerede i det foregaaende, tildels ad mere theoretisk 

 vei, har udledet. 



Under mit ophold i Stockholm forrige aar havde jeg 

 anledning til at erfare, at der endnu herskede tvil med 

 hensyn til den egentlige art, dels af de norske seter i 

 sin almindelighed og dels mere sppcielt med hensyn til 

 forekomsten i den nordlige del af Gudbrandsdalen, og disse 

 sidste har jo selv i vort eget land været gjenstand for 

 diskussion lige til det sidste. 



Helt siden jeg paa min første studiereise, sommeren 

 1891, havde anledning til at undersøge Dovrelinjerne, har 

 jeg personlig ikke næret nogen som helst tvil med hensyn 

 til disse linjers egentlige karakter; men min bevisførelse 

 var beheftet med begynderarbeidets ufuldstændighed, og 

 endskjønt jeg før offentliggjørelsen af resultaterne havde 

 havt rig anledning til at iagttag-e lignende fænomener paa 

 andre steder, var dog mine «Strandlinjer i Gudbrandsdalen» 

 forsaavidt baseret udelukkende paa de iagttagelser, jeg 



