Seiches i norske indsjøer. 21 



ikke underkastet anden forandring, end at det jevnt faldt 

 1 mm. i timen. 



Ved Gjøvik som ved Biri er der maaske en knudezone; 

 dette bestyrkedes derved, at der samme dags formiddag saaes 

 svage seiches ved Biri. 



Den 14de juli om ettermiddagen ved Stigersand var baro- 

 meterstanden meget lidet variabel. Der var ingen periodisk 

 ind- og udgaaende strøm i instrumentet, og vandstanden var 

 hele tiden forholdsvis raskt synkende. For da at undersøge, 

 om der overhovedet var seiches i Mjøsen paa den tid, for- 

 lagdes iagttagelserne hurtig til Minne, hvor plemyrameteret 

 var opstillet ca. 2 timer, efterat observationerne blev afbrudte 

 ved Stigersand. Ved Minne var der tydelige seiches med 

 en svingetid, som nøie stemte overens med den der tidligere 

 fundne — nemlig 21 minutter. Efter dette er der formo- 

 dentlig ved Stigersand en knudezone, hvilket ogsaa indsjøens 

 form gjør sandsynligt, da den der indsnævres af fremsprin- 

 gende odder paa begge sider. 



Følgelig er der i Mjøsen flere arter seiches, hvad ogsaa 

 sjøens uregelmæssige form lader formode. 



Som et kart over Mjøsen viser, er den sammensat af 

 to dele. En del med nogenlunde den samme længderetning 

 fra den sydlige del ved Minne og nordover til østsiden af 

 Helgøen, hvilken del fortsætter i Furnæsf jorden. Den anden 

 del er den længste, nemlig fra Lillehammer og sydover til 

 vestsiden af Helgøen. Den første del er mest regelmæssig 

 og bredest; den anden er mere uregelmæssig og oftest ogsaa 

 smalere. 



Det er derfor naturligt at betragte seiches i hver enkelt 

 del for sig. 



I den førstnævnte del er iagttaget tydelige seiches med 

 svingetid af 21 minutter og et maximumsudslag af 10 mm. 



