Norske hydrachnider — II. 9 



idet 4de leds ydre række foruden de 7 bust har 

 3 à 4 indenfor de 7. Forelobig foreslaar jeg for 

 den navnet: 



? 7. Eyl. spinipons, ? n. sp. (? nov. var. af Eyl. discreta, Koen.). 

 F.: Myrtjern ved Arendal. 



Genus XXIV: Tliyas, Koch (1835). 

 Ikke tidligere paavist for Skandinavien. 



1. Th. dentata, nov. sp. (tab. III, fig. 24—29). 



Denne nye art nærmer sig mest Thyas venusta 

 (Koch), Koen., Th. Stolli, Koen. og Panisus cata- 

 phractus, Koen. men afviger i flere henseender fra dem. 



Størrelse: 1 — 1,8 mm. lang og 0,8 — 1,4 mm. bred. 



Farve: rød med lidt lysere ben. 



Form: den almindelige hos Thyas-slegten : meget 

 fladtrykt, bred med 4 længderader af gruber (muskel- 

 fæste) paa ryggen. Hjørnerne er meget afrundede. 



Ansats til skjolddannelser, klare smaa chitinstyk- 

 ker lindes hist og her baade paa bug- og rygsiden, 

 temmelig uregelmæssig (se fig. 24, sk.). 



Midtøiet (det 5te, uparrede) er tydeligt, mørkt og 

 ligger i samme linje, som de andre øines bagrand. 



Benene (uden svømmehaar) har stive haar paa ryg- 

 siden og paa leddenes distale ende en krans af meget 

 stive korte bust (= Panisus petrophilus, Mich.). 



Epimerer (fig. 24 og 28). Det tydeligste kjende- 

 tegn for arten er (foruden kjønsfeltets form) Ibust- 

 Desætningen paa Iste epimers forhjørne. Dette 

 hjørne strækker sig meget langt frem, længere end 

 2den epimer som ogsaa rækker frem foran kroppen. 



