12 H. Chr. Geelmuyden. 



fremgå af forsøg XVIII, i hvilket af 100 gr. sukker i 

 næringen i de nærmest følgende to dage blot 60 gr. kommer 

 tilsyne i urinen. 



Det synes altså efter dette, som om acetonurien hos en 

 hund med phloridzinglycosuri forholder sig pa lignende made 

 som hungeracetonurien hos mennesket, der, som tidligere 

 vist, nedsættes i betydelig grad ved rigelig æggehvidenæring 

 og s vinder ved kulhydratnæring. 



Med henblik på mine tidligere meddelte forsøg over 

 den alimentære acetonuri hos mennesker var det mig af stor 

 interesse at undersøge, hvorvidt fedt i næringen hindrer eller 

 forøger en acetonuri hos phloridzinforgiftede dyr. Den om- 

 stændighed, at phloridzinforgiftede hunde sjelden tåler fedt 

 har bevirket, at jeg kun råder over et par sådanne forsøg 

 udførte med hund E. I det ene (XII) har fedttilførselen 

 ganske forhindret, i det andet (XI) under ingen omstændig- 

 heder forøget snarere (sammenlignet med IX) nedsat aceton- 

 urien. Det anvendte fedt var oxetalg af nylig slagtede dyr. 



I forsøg VIII er phloridzinforgiftningen i hungertilstand 

 fortsat lige til dyrets død. Det var min hensigt med dette 

 forsøg at undersøge, hvorvidt en éventuel fuldstændig svinden 

 af alt fedt i organismen også vilde bringe acetonurien til at 

 svinde, Forsøget må imidlertid fra dette synspunkt befragtes 

 som mislykket, idet der ved dets afslutning med dyrets død 

 endnu fandtes meget fedt i de forskjellige organer. Det 

 viser kun at acetonurien ligesom sukker- og kvælstof- 

 udskillelsen i urinen aftager med den svindende assimilation 

 hos dyret. 



I betragtning af, at mennesker med hensyn på aceton- 

 udskillelse ved hunger og ved ernæring med kjød og kul- 

 hydrater forholder sig som phlorizinforgiftede hunde, synes 

 den erfaring påfaldende, at ernæring med fedt nedsætter 



