Om acetonuri ved phloridzinforgiftning. 13 



eller forhindrer acetonuri i phloridzinforgiftningen hos hunde. 

 Mennesker synes nemlig efter mine tidligere meddelte un- 

 dersogelser over den alimentære acetonuri i denne henseende 

 at forholde sig anderledes, idet store mængder fedt i næ- 

 ringen i flere tilfælde forøgede acetonurien. I et uddrag af 

 min afhandling om dette emne offentliggjort i «Zeitschrift 

 für physiologische Chemie» 1 ), har jeg antydet, at dette for- 

 hold muligens kunde skyldes den omstændighed, at der 

 som fedttilsætning til næringen ved mine forseg med men- 

 nesker blev anvendt smør, og at acetonuriens forøgelse 

 kunde bevirkes af de i smørret indeholdte flygtige, fede 

 syrer. 



Ledet af denne formodning har jeg anstillet en række 

 forsøg, i hvilke de phloridzinforgiftede hunde fik en opløsning 

 af smørsyre neutraliseret med natron dels ved svælgsonde 

 i ventrikelen, dels indsprøitet under huden. Ved godt 

 overensstemmende forsøg med 4 hunde (hvoraf forsøgene 

 med de 3 lindes anført i tabellerne) viste det sig, at smør- 

 syren indbragt i ventrikelen under ellers lige forhold for- 

 øger acetonurien, indbragt under huden derimod ikke eller 

 kun i ringe grad. Hund E udskiller f. ex. i forsøg XIII, 

 i hvilket smørsyren blev appliceret i ventrikelen, 4de og 5te 

 forsøgsdag tilsammen 553 mgr. aceton ved en urinmængde 

 af 730 cc. ; i det tilsvarende hungerforsøg (X) udskilles blot 

 154 mgr. aceton ved en urinmængde af 420 cc. I forsøg 

 XIII er altsaa acetonmængden 259 pCt., urinmængden der- 

 imod blot 74 pCt. høiere end i forsøg X. Den rigeligere 

 acetonudskillelse er derfor neppe betinget alene i forøgelsen 

 af urinmængden. Den synes hellerikke at skyldes en rige- 

 ligere sukkerudskillelse; thi denne er i begge forsøg om- 



l ) Bd. 22, S. 472. 



