14 H. Chr. Geelmuyden. 



trent den samme, i forsøg XIII 34,8 gr., i forsøg X 

 31,5 gr. 



I forsøg XIV, i hvilket smørsyren appliceredes sub- 

 cutant, er urinmængden 4de og 5te forsøgsdag lidt lavere 

 (410 cl.) end i forsøg X. Acetonmængden er lidt forøget, 

 men blot med 52 pCt. Sukkermængden er her noget større 

 nemlig 39,5 gr. 



Hund F. udskilte i et hungerforsøg (XVII) i de 3 

 sidste forsøgsdage 356 mgr. aceton ved en urinmængde af 

 699 cc, i forsøg XX, hvor den fik 2 gr. smørsyre i ven- 

 trikelen 722 mgr. aceton ved 1100 cc. urinmængde. Aceton- 

 mængden er altsaa forøget med 103 pCt. urinmængden blot 

 med 57 pCt. Ved den samme dose smørsyre subcutant 

 appliceret (forsøg XXI) forøgedes acetonmængden i urinen 

 med blot 36 pCt. (484 mgr.), urinmængden med 27 pCt. 

 Sukkerudskillelsen er i hungerforsøget 72,1 gr., i forsøg XX 

 97,3 gr. og i forsøg XXI 84,8 gr. I modsætning til for- 

 søgene med hund E er der altsaa i forsøgene med hund F 

 en vis grad af parallélisme tilstede mellem sukker- og aceton- 

 udskillelsen. 



Med den samme hund udførtes to forsøg (XXII og 

 XXIII), der viser, at smørsyre hos hungrende dyr, som 

 ikke er forgiftede med phloridzin, ikke frembringer acetonuri, 

 hverken når den appliceres subcutant eller i ventrikelen. 

 Samme resultat gav to lignende forsøg med en anden hund' 



Hund G udskilte i hungerforsøget (XXIV) 4de og 5te 

 forsøgsdag 35,6 mgr. aceton ved en urinmængde af 545 cc. 

 Smørsyren, som ved de ovennævnte forsøg synes at have 

 virket diuretisk, fremkalder her ingen forøgelse af urin- 

 mængden. Dette søgtes ogsaa forhindret derved, at dyret i 

 hungerforsøget og det ene af de forsøg, i hvilke den fik 

 smørsyre subcutant, fik rigelig vand at drikke derimod ikke 



