Om indsugning af katodestraaler mod en magnets pol. 17 



skjæringer af de mest perifere straaler kan dog, som man 

 let indser, ikke findes bestemt ved at tælle de efter hverandre 

 opstaaende lysflekke, saaledes at det heller ikke her lykkes 

 at fastslaa nogen sikker sammenhæng mellem aDtallet af 

 flekke og ringe. 



8. Før vi gaar videre, skal vi omtale et par forsøg, hvor- 

 ved der vindes klarhed over dannelsen af første lysring. 



Indstilles magneten i saadan afstand fra udladnings- 

 røret, at første lysring paa glasvæggen falder nogle cm. fra 

 maltakorsets plan og nærmere magneten end dette (sammen- 

 lign fig. 1), saa vil man i den lysende schattering foran 

 den skarpe gule lysring se skyggen af den stilk, som bærer 

 maltakorset, saaledes som figur 8 viser. 



Kurven ÅBC er skyggen af stilken, 

 der tænkes at stikke igjennem rørets 

 væg i punktet A. LM betegner et 

 stykke af første lysring. 



Stiller man magneten lidt udenfor 

 rørets axe, kan man let i nærheden af C 

 opnaa at se skyggen af den af malta- 

 korsets arme, hvortil stilken er fæstet. 



Fig. 8 synes at vise, at de katode- 

 straaler, der danner lysringen, tangerer 



Fig. 8. 

 den glaskegle, som danner Crookesrørets 



sidevæg, og at to hvilkesomhelst hinanden nærliggende 

 straaler af samme bundt træffer glasvæggen i punkter, hvis 

 forbindelseslinje staar lodret paa rørest axe. 



Ved et andet forsøg benyttedes et stort udladningsrør 

 af pæreform af 7 500 cm. 3 indhold. Dette var stillet, med 

 sin axe vertikalt, over en cylindrisk elektromagnet af 72 cm. 

 længde, hvis afstand fra røret let kunde reguleres. 



