18 



Kr. Birkeland. 



I bunden af røret fandtes en liden skraatstillet glasstav, 

 ca. 15 cm. lang, støttende sig med sin ene ende midt i rørets 

 bundflade med den anden mod rørets sidevæg. Naar magneten 

 hævedes mod røret, medens det var i aktion, iagttoges skygge 

 af staven i første lysring, straks denne opstod, dernæst kom 

 skyggen i 2den lysring, naar denne opstod, men samtidig 

 omtrent eller lidt før var skyggen i Iste lysring forsvunden. 



Det erindres, at 2den lysring ligger betydelig høiere 

 end første, nærmere mod katoden. 



Nærmedes magneten endnu mere mod røret, fremkom 

 tredie lysring med utydelig skygge af staven, medens skyggen 

 i de øvrige ringe var forsvunden. 



De tre ringe kavde, da der leilighedsvis maaltes, af- 

 standene 157 mm. 228 mm. og 286 mm. fra magnetens 

 nærmeste endeflade, henholdsvis for første, anden og tredie 

 ring. 



Det er af dette forsøg klart, at de straaler, der for- 

 anlediger lysringene, snur inde i røret foran magneten. 

 Straalerne svarende til første lysring vender først, og 

 længst fra magneten; straalerne svarende til en lysring af 

 høiere nummer vender desto nærmere magneten, jo høiere 

 ordensnummer ringen har. At straalerne efterhaanden maa 

 vende tilbage fra magneten forstaar man ogsaa derigjennem, 

 at intensiteten af lysflekkene i rørets bund aftager saa iøinfal- 

 dende, naar deres ordensnummer vokser. 



9. Vi vil nu i det følgende prøve, hvorvidt theorien kan 

 bringes i overensstemmelse med de i det foregaaende refe- 

 rerede fænomener, idet vi gaar ud fra de af Poincaré op- 

 stillede differentialligninger for katodestraaler under paavirk- 

 ning af en magnetisk pol. Straalerne er da forudsat som 

 baner for smaa elektrisk ladede partikler overensstemmende 

 med Crookes theori, uden at der dog er taget hensyn til 



