24 



Kr. Birkeland. 



bøibarhed tiltager. Til hvert saadant stød kunde da for- 

 trinsvis svare en bestemt vinkel to . Men forskjellen i disse 

 bestemte vinkler to maa være yderst liden — altfor liden 

 til at forklare de store af stande mellem ringene — ; thi 

 ellers maatte forskjellen gjøre sig ganske anderledes tydelig 

 merkbar ved experimenterne med skyggekastning paa Crookes- 

 rørets bund, end tilfældet er. 



Vi skal imidlertid se, at fæno- 

 menet med lysriugene særdeles vel 

 lader sig forklare, selv om man 

 antager en fuld dusk af straaler, 

 udgaaende fra katoden, uden at vin- 

 kelen u) har bestemte udmærkede 

 værdier. 



Lad CO være ^-axen, punkt C 

 katodens midtpunkt og punktet 

 den magnetiske pol. Keglen OB C 

 være den tilordnede kegle hvorpaa 

 katodestraalen OP beveger sig. S være 

 toppunktet for en cirkulær kegle — 

 med SO som axe og vinkelen A 

 som toppunktsvinkel — nærmest 

 sammenfaldende med den indre side- 

 flade i Crookesrøret, hvorpaa lys- 

 ringene falder. Videre sættes : 

 OP = r,PQ = z, OC = z ,OS=Z, 

 ZPOQ = ß Z COM= 9, / CMN 

 = a, medens co og y betegner de samme størrelser som før. 

 Vi vil nu søge de punkter (r, «>), hvori katodestraalerne 

 træffer «glaskeglen» med génératrice SP. 



Siden det søgte punkt skal ligge paa glaskeglen med 

 toppunkt i S, haves: 



Fig. 10. 



