16 



I. H. L. Vogt. 



Analyser af hypersthen fra noritfeltet: 



No. 1. Bemelé. Zeits. d. d. geol. Gesellsch. B. 19, pag. 721. 

 No. 2. Des Cloiseaux. Nouvelles Kecherehes., pag. 66. 



Vi vil specielt gjøre opmærksom paa, at Al.^Og- (med 

 ^ß.^Og-) gehalten her er meget højere, end den plejer at være 

 i hypersthen. 



Biallag spiller kun en ubetydelig rolle; hist og her sid- 

 der den som bræm om hypersthenen, kun rent undtagelsesvis 

 ser man den i større, selvstændige individer; den fører da 

 interpositioner som hypersthenen, har faa spalterids, udsluk- 

 ning ca. 40°, levende interferensfarver, næsten umærkelig 

 pleochroisme, er lejlighedsvis omkranset af hornblende, i 

 parallel-sammenvoxning. Den masseformige norit viser føl- 

 gelig ikke overgang til ordinær gabbro; noget andet er, at 

 de yngre noritgange undertiden synes at føre ligesaa meget 

 diallag som hypersthen, se herom senere. 



Ogsaa liornblenclen er i de normale noritvarieteter yderst 

 sparsomt tilstede, som krans om pyroxenerne; derimod træfifer 

 vi den i større, hele eller frit liggende individer i den kvarts- 

 rige, halvvejs granitlignende afart fra Farsund, lidt øst for 

 byen; den er her mørkegrøn, stærkt pleochroitisk, ligger lej- 

 lighedsvis med god begrænsning af søjle og orthopinakoid 

 inde i feldspathen og kvartsen, maa altsaa være en primær 

 dannelse. 



Den mørke norit fra Hitterøen (d-erimod ikke den fra 

 Abildsnæs, paa den anden side af fjorden) fører biotit som 

 væsentlig bestanddel, i næsten ligesaa rigelig mængde som 

 hypersthenen. I den lyse norit (den egentlige »labradorsten«) 

 optræder biotit kun yderst. sparsomt, mest som krans om 



