20 I H. L. Vogt. 



Ved Abildsnæs er det den granitlignende noritafart, 

 med meget kvarts, en hel del orthoklas og mikroklin, som 

 støder op til gneisen. Bergarten, som ikke fører noget glim- 

 mer og kun meget lidet hornblende, viser under mikroskopet 

 nøjagtig samme petrografiske sammensætning i haandstykker, 

 hentet 1 m., 30 m. og 60 m. fra grænsen. 



Af de her gjengivne undersøgelser fremgaar, at der ikke 

 er nogen grund til at antage, at noriten skal optage horn- 

 blende i nærheden af grænsen. 



Yngre gange i og ved noriten. — Al noritgangme (pag. 7, 

 se forøvrigt BosenhuscWs beskrivelse, I.e.) foreligger til under- 

 søgelse præparat fra Tengsvaag (den østre ganggren) og fra 

 et punkt paa fastlandet, ret over for Møkltbust, Ekerøen (den 

 vestre gren), begge i Ekersundsegnen, videre præparat fra 

 den kvartsrige noritgang ved Refsvandet, 1.5 kilom. V for 

 Biaafjeld- Bergartens bestanddele er plagioMas, som efter 

 JRosenhusch i et og samme præparat tilhører forskjellige 

 blandingsled mellem albit og anorthit; hypersthen og diallag, 

 snart er den ene overvejende, snart den anden; sort erts, 

 lidt hornblende og biotit, den sidste mest i krans om resp. 

 pyroxenmineralerne og ertsen, videre temmelig meget apatit 

 og lidt zirkon. Hertil kommer, — aldeles som i den masse- 

 formige hovedbergart, — lejlighedsvis en del kvarts^), hvilket 

 mineral optræder paa den tidligere beskrevne maade (udfyl- 

 dende mellemrummene mellem de øvrige mineraler og, nâar 

 den er tilstede i stor mængde, desuden i normal blanding 

 med disse). I Refsvands-gangen er der efter skjøn i alle fald 

 10 Vu kvarts tilstede, desuden sandsynligvis lidt orthoklas; 

 i gangen fra Møklebust er kvartsgehalten ganske liden, og 

 i den fra Tengsvaag kan det ikke sikkert afgjøres, om der 

 er kvarts forhaanden. 



*) Paavist ved kriterierne opt. enaxig, positiv, klar, uden spalterids, 

 med de karakteristiske interferensfarver, rækker af smaa-porer. 



