Norske ertsforekomster. 



23 



Î principet optræder paa samme maade og sammen med 

 noritgangene ^). Vi faar altsaa som resultat af disse og de 

 tidligere undersøgelser, at diabas- eller olivindiabas-gangene 

 danner det sidste led i den store eruptions-serie. 



Der foreligger desværre ikke gjennemsnitsanalyser af de 

 forskjellige noritvarieteter, men tî kan dog, efter blandings- 

 forholdet raellem de enkelte mineraler (se de tidligere analyse- 

 rækker), danne os en idé om sammensætningen. Den nor- 

 male, ikke kvartsførende norit representeres tilnærmelsesvis 

 ved følgende procenttal: 



Lys norit. 



Mørk norit 



«Oa 



AI..O3 . 



FegOs 



FeO 



€aO 



MgO. . . ... . 



Na^O med lidt K^O 

 TiO, 



:Sum 



47% 



25 . 



4 ■. 



4 . 



10 » 



4 * 



5 » 

 1 . 



1-00 7o 



100 " 



For os er det af interesse, at titansyren (Ti02) i eruptive 

 bergarter af saa pas stor basisitet (med surhedsgrad temmelig 

 Tjøje resp. 1.4 og 1.3, naar lerjorden regnes som base) ikke 

 indgaar i quadri-titanatet &-silikatet titanit, men derimod i 

 bi-titanatet titanjern^). Dette moment er af meget væsentlig 

 betydning i genetisk henseende. 



^) Senere skal vi omtale, at en af olivindiabes-gangene staar i meget 

 nøje geologisk relation til dannelsen af et af de vigtigste titanjern- 



"} Ferowskit kjendes hidtil kun i yngre, basiske og stærkt kalkrige eruptiver. 



