Norske ertstorekomster. 29 



løbende med de grovkornige labrador-hypersthen-titanjern- 

 gange i fjeldets østre del. 



Foruden de to allerede beskrevne titan) ern-komplexer i 

 Soggendal-distriktet gives der her ogsaa en hel del andre, relativt 

 sraaa forekomster, som vi skal omtale i yderste korthed; de 

 oplysninger, som meddeles, skylder fornemmelig hr. stiger 

 Olsen (tidligere driftsbestyrer ved Blaafjeld-gruberne). — Af 

 oversigtskartet (fig. 33) fremgaar, at de forskjellige ertsmasser 

 i hele det her foreliggende felt grupperer &ig til et bælte, af 

 ca. 11 kilom.s længde (fra lidt øst for Jøssingfjorden i syd til 

 henimod Omdal og Elvestrøm i nord) og ca. 5 kilom.s bredde. 



Længst nord. Flordalen og FlorJclev, ca. 1 kilom. fra 

 hinanden, skal ligne Storgangen. 



iroitlef, flere skjærp i samme linje. 



Stort, men fattigt lejested, mellem Bakke og Ørritsland, 

 længst mod vest. 



Herefter Storgangen, mellem denne og Blaafjeld flere 

 mindre gange. 



Bramho, ren og lang gang, mægtighed ca. 2 ra., strøg 

 omtrent som Storgangen. 



Laæedal, lidt øst for Jøssingfjorden, efter opgivende typisk, 

 lang og mægtig (6 — 7 m.) gang med ualmindelig ren malm. 



Røsføl, mellem Laxedal og Blaafjeld. 



Raimslid, flere fattige skjærp, mellem Jøssingfjorden og 

 Aaensire. 



Orstad, SO for Hauge, liden gang, med ren malm, som 

 fører ca. 60 ^ja jern, altsaa Ildet titan. 



Mere isoleret ligger et lidet skjærp lige ved landevejen 

 ved Bauge, med relativ jerurig malm (ca. 48 7o jern), men 

 med en hel del svovl- og magnetkis. I de øvrige forekomster 

 er der kun lidet kis tilstede. 



Udenfor de to hidtil omhandlede ertsdistrikter træffer 

 vi Vardeaasen titanjern-forekomst (ca. 3 m. mægtig, lang 

 gang, med ren malm, strøg ca. 0-V), paa fastlandet i 



