52 I- H. L. Vogt. 



maade, différente lag og deltager i alle foldninger og krus^ 

 ninger hos sidestenen. 



Ved forklaringen af forekomsternes genesis maa man 

 følgelig, saavidt det nu kan skjønnes, samtidig tage hensyn 

 til udbruddene af saussuritgabbroen og til en endelig sedimentær 

 bundfældning af selve ertsen; den mest tilfredsstillende hypo- 

 thèse synes mig derfor at være: 



Ertssubstansen blev ført til overfladen ved eller strax 

 efter saussuritgabbro-eruptionerne og tilslut afsat i vand, i 

 principet nogenlunde paa samme maade som tufdannelser. 



Kjendskaben til relationen mellem saussuritgabbroen og 

 de tilstødende skifere er for øjeblikket saa liden, at en nøjere 

 redegjørelse for den fremsatte hypothèse maa udstaa indtil 

 videre. 



Forklaring til fig. 43 — 47 (planche III & IV). 



Fig. 42. Kartskitse over Varaldsøens kisfelt. 



( V. Valahejen grübe. j Hk, Haukenæs grübe. 



I N. Nygruben. \ S. Svindland grübe. 



<] Sd. Sandvikfjeld skjærp. 

 I H. Hisdalen grübe. 



[ Gr. Gravdal grübe. Sg. Saussuritgabbro. 



Fig. 43. Profiler over Varaldsøens kisfelt, dragne i 4 parallel-linjer, lodret 

 paa strøget. Længst tilvenstre optræder overalt det samme kalklag (af 

 hensyn til pladsen er no. II ikke stillet mellem no. I og III). — No. I, 

 fra Øjerhavn til Valahejen grübe (V.). — No. II, over saussuritgabbro- 

 kuppen og Nygruben (N.). — No. III, langs V-siden af Varaldsøen. — 

 No. IV, langs 0-siden af fastlandet (Strandebarm) ved Gravdal. 

 Fig. 44, Profil over omgivelserne af Valahejen grübe. 

 Fig. 45. Profil over Valahejen grübe (kisen tegnet for tyk). 

 Fig, 46 og 47. Detailprofiler fra Valahejen grübe. 



