54 i- H. L Vogt. 



hornblendeskifer ^), hist og her ogsaa med kvartsrig gneis. 

 Lidt udenfor kartets omraade indeholder skiferserien paa 

 flere steder lag af konglomerat, med boller af kvarts og 

 granit. Det hele skiferfelt gjør ikke indtryk af at tilhøre 

 det egentlige grundfjeld, men synes at være postazoisk; 

 B. M. Keilhau medtog det til sin »anden svite«. medens 

 vistnok T. Dahll og Th. Kjerulf har regnet det til grund- 

 tjeldet. — I nærheden af vore ertsforekomster er skiferens 

 strøg temmelig regelmæssig 30 — 35° til N og faldet 50 — 

 70° mod NNV; lidt længere mod NNV eller NV bøjer 

 skiferen om, dannende en synklinal fold. — 1 à 2 kilom. 

 SO for Hoffnung grübe begynder Klovereidnuten — Skred- 

 vandets granitfelt, som muligens er delt ved mellemliggende 

 skifer i to fra hinanden afsondrede partier; som i den tid- 

 ligere afh. omhandlet, viser graniten her en gjeunemgaaende 

 massiv struktur, er altsaa en ren granit, ikke nogen gneis- 

 granit; den udsender en hel del apofyser i sidestenen, inde- 

 holder ved grænsen brudstykker af samme og er endelig selv 

 gjennemsat af en hel del granitgange. Der er følgelig al 

 grund til at holde den for at være af eruptiv oprindelse^). 



^) Efter mikroskopisk undersøgelse bestaar denne af: Grøn hornblende 

 eller sti^aalsten; kvarts i rigelig mængde; noget plagioklas og Orthoklas, 

 lidt biotit, spor af muscovit, en del magnetit, svovlkis, relativt meget 

 titanit og apatit samt spor af zirkon. Bergarten er efter forholdet 

 mellem hornblenden, kvartsen og plagioklasen at kalde hornblende-, 

 ikke diorit-skifer. 



^) I T. DahlVs beskrivelse med tilhørende kart og profil er den røde, 

 af kvarts, feldspath og glimmer bestaaende bergart i »Grubeaasens« 

 SO'stre del, indtil kun ca. 35-40 lu. fra hovedgruben, opfattet som 

 hørende iud under granit- eller gneisgranit-feltet. Heri kan jeg ikke 

 være enig, idet vedkommende bergart maa ansees at danne led i skifer- 

 serien; den er ikke massiv eller monotont folieret, men derimod med 

 tydelige différente lag; i enkelte niveauer er feldspathmængden lideu, 

 saa bergarten er at betegne som næsten ren kvartsskifer; i andre 

 niveauer er der meget feldspath tilstede, saa vi har for os en vanHg 

 gneis. Samtidig bemærkes, at paa BahlVs kart er Skredvandets granit- 

 felt i sin hellied givet for stor udstrækning mod V. 



