66 I- H. L. Vogt. 



dele af ertszonen; skejdningen spillede, som det jo maatte 

 ventes efter forekomstmaaden, en meget væsentlig rolle, noget, 

 hvorom de store berghalde afgiver et talende vidnesbyrd. Da 

 malmen næsten gjennemgaaende optræder i meget smaa 

 korn, blev det produkt, som skejdningen leverede, temmelig 

 fattigt og maatte følgelig, ved driften i 60— 70-aarene, pas- 

 sere et opberedningsværk. Efter P. Herter (I.e.) fik man i 

 denne periode i middel ca. 1.25 % slig, à 30 7» kobber, af 

 alt det udskudte. — Forekomsten har temmelig stor ud- 

 strækning, der er meget erts tilstede, og brydningen i de 

 store brud vil altid komme til at falde billig, men alligevel 

 vil arbejdet oeppe kunne lønne sig, da ertsen er saa spredt 

 og fint fordelt. ^ 



Relationen mellem granitgange og ertsgange. 



I den tidligere afh. er leveret et par exempler paa fore- 

 komster, hvor ertsen har trængt frem og afsat sig paa granit- 

 gangenes afsondringsflader, lodret paa si.devæggene (efter 

 Næsmark-typen, se fig. 21). For endydermere at fremhæve, 

 at dette forhold er af temmelig generel beskaffenhed, skal 

 vi her gjøre opmærksom paa, at '}Q^y siden affattelsen af 

 den første afh., har fundet endnu to granitgange, begge i 

 nærheden af og ligeløbende med Næsmark-gangen, se kart- 

 skitsen fig. 48, med aldeles tilsvarende ertsdannelse, paa 

 tvergange, fremkomne ved kontraktion i afkjølingsøjeblikket. 



Paa de fleste steder, hvor ertsforekomster er knyttede 

 til yngre eruptive bergartgange, har metalforbindelserne banet 

 sig vej langs de gode spalter mellem bergartgangene og 

 sidestenen (som tilfældet er f.ex. ved Hisø grübe, se fig. 16 

 og Geol. for forh., B. VIII, pag. 64, Nedre Grorud grübe, se 

 fig. 11, Konerud-forekomsterne, se fig. 12 og 13). Ogsaa for Thele- 

 markens vedkommende foreligger typiske exempler paa dette 

 orfhold, der neppe nogetsteds kan studeres bedre end ved 



