Norske ertsforekomster. 73- 



derimod meroxenen har begjndt at blive delvis overført til 

 eller erstattet af muscovit, med eller uden epidot. Metamor- 

 fosen anskueliggjøres bedst ved fig. 57, pl. VII: Enkelte 

 meroxenindivider er over en liden udstrækning langs kan- 

 terne parallel-sammenvoxet med muscovit; hvor processen 

 er længere fremskreden, strækker museovitbræmmen sig 

 omtrent fuldstændig rundt meroxenkjærnen, som aftager i 

 størrelse lidt efter lidt, indtil den tilslut aldeles forsvinder. 

 I et og samme præparat kan vi træffe alle de her beskrevne 

 trin. — Ved enkelte anledninger er der hieven udsondret 

 lidt epidot i muscovitkransen, desuden hyppig lidt jernglans, 

 altsaa jernoxyd. 



Alle mulige iagttagelser tyder hen paa, at det er selve 

 meroxensubstansen, som er bleven transformeret til muscovit 

 (med lidt epidot og jernoxyd). De vigtigste argumenter 

 er, at muscoviten i de foreliggende præparater udeluk- 

 kende er knyttet til den intime kontakt med meroxenen, 

 medens mineralet aldrig optræder inde i kvarts- eller feld- 

 spath-individerne; endvidere er omvandlingen begyndt langs 

 kanterne, saaledes som det paa forhaand ogsaa maatte 

 ventes, hvis processen skulde være bleven indledet ved en 

 ydre agens ^). — Heraf maa man dog ikke ledes til at slutte, 

 at vi skal staa lige over for en ganske enkel paramorfose, 

 idet nemlig de to slags glimmermineraler i chemisk henseende 

 til en vis grad afviger fra hinanden, særlig med hensyn paa 

 R2O3 (0: Al.Og & FcgOg)- og MgO-gehalterne; SiO^- og 

 KgO-mængderne derimod er omtrent lige i begge fald. Der 

 maa nødvendigvis inden visse grænser have fundet sted et 

 tab eller en tilførsel af bestanddele, og herved faar vi en 



^) Som bekjendt (cfr. herom f.ex. Bj. Sjøgren, Geol. foren, förh., B. VI, 

 pag. 468) begynder omvandlingen af labrador og augit til resp. skapolith 

 og hornblende i gabbro langs apatitgangene ogsaa fra kanterne af. 



