76 I- H. L. Vogt. 



beggesteds i principet maa have været nogenlunde identiske. 

 Efter de af Ä. Daubrée, EHe de Beaumont, dels ogsaa 

 G. Bischof med flere givne udviklinger skyldes metamorfosen, 

 resp. pseudomorfosen af feldspathen og magnesiaglimmeren 

 langs tinstengangene fornemmelig den ved ertsdannelsen 

 friblevne flussyre samt (hvad Bischof specielt betoner) de 

 paa gangspalterne cirkulerende opløsninger af alkalikarbo- 

 nater og fri kulsyre. At de samme chemiske agenser ogsaa 

 maa have været virkende ved vore Thelemark'ske forekomster 

 bestyrkes bl. a. derved, at der i den omvandlede bergart 

 jævnlig eller altid indgaar noget kalkspath og flusspath. 

 Paafaldende er, at saavel ved tinstengangene som ved de 

 her omhandlede erholder man en alkaliglimmer (muscovit, 

 undertiden ogsaa zinnwaldit) som et af de vigtigste nydan- 

 nelses-mineraler; dette maa være begründet i, at de nævnte 

 glimmerarter kan konstitueres under de oven omtalte che- 

 miske betingelser, — eller at de bedre end de fleste øvrige 

 silikater kan modstaa angreb af flussyre og kulsyre. 



Tilslut et par mere generelle bemærkninger: mange for- 

 skere har i de senere tider villet drage en temmelig skarp 

 grænse, med hensyn paa de geologiske dannelses-processer, 

 mellem ertsgange med tinsten, rutil, jernglans osv. (altsaa 

 oxyder) paa den side og ertsgange med blyglans, kobberkis, 

 kobberglans osv. (altsaa sulfider) paa den anden. Denne 

 vidtdrevne sondring er dog efter min opfatning ikke beret- 

 tiget, om det end selvfølgelig medgives, at de to slags fore- 

 komster ikke er dannede paa aldeles identiske maader. — For 

 det første indeholder de første sorts gange i sin almindelighed 

 som normal bestanddel en del sulfidmineraler; exempelvis 

 anføres, at paa de typiske tinstengange er arsenikkis et af 

 de mest karakteristiske mineraler. Desuden maa betones, at 

 tinstengangene lejlighedsvis fuldstændig gaar over 'til sulfid- 

 gange, saaledes som tilfældet er med f.ex. mange af Corn- 

 wall-distriktets forekomster; i enkelte dele af en og samme 



