84 I- H. L. Vogt. 



ligvis fra, at metalforbindelserne af ren mekaniske grunde 

 havde lettest for at bane sig frem langs grænserne mellem 

 de to slags skifere^), og at de formaaede at trænge gjennem 

 den ene (kv.skiferen), derimod ikke den anden (hn.bl.skiferen). 

 Efter opgivende skal der ved Dalane optræde nogle 

 diabasgange, men jeg finder ingen grund til at antage, at 

 disse skal have havt nogen direkte befatning med ertsernes 

 genesis; muligens kan de staa i samme ydre, mekaniske 

 forhold til ertsdannelsen, som tilfældet var ved Guldnæs, se 

 herom tidligere. 



Svartdals guldforekomst 



(i Flatdal annex, Silgjord, Thelemarken, nær grænsen mod 

 Hjertdal). — Omtrent samtidig med, at beretningen om guld- 

 fundene paa Bømmeløen passerede over landet, overraskedes 

 man ved at høre, at der ogsaa i Svartdal i Thelemarken 

 var bleven opdaget en efter opgivende meget lovende guld- 

 forekomst. Denne fortjener adskillig opmærksumhed, og vi 

 skal derfor egne den en kort beskrivelse. 



Den i den her foreliggende del af Thelemarken herskende 

 kvartsskifer-formation gjennemsættes af et mægtigt tog af 

 biotitrig kvartsdiorit, der strækker sig, opløst i en hel del 

 isolerede partier, i ca. — V-Hg retning i en længde af 

 ca. 15 -20 kilom. gjennem Svartdal— Hjertdal-føret, saavidt 

 vides mest paa N-siden af dalbunden. — De sedimentære lag 

 bestaar først og fremst af kvartsskifer, som jævnlig viser 

 udmærket vakre bølgeslagsmærker, og som veksellagrer med 

 kvartskonglomerat, hist og her ogsaa med hornblendeskifer. 

 De fleste af de guldførende gange holder sig til kvarts- 

 dioriten, der følgelig lægger beslag paa vor specielle interesse. 



^) Det samme forhold gjentager sig ogsaa ved forekomsterne i Grubeaasen, 

 Aamdals værk. 



