Norske ertsforekomster. 99 



De guldførende gange i Svartdal optræder som bekjendt 

 ikke alene inde i kvartsdioriten, men ogsaa, om end spar- 

 somt, inde i den tilstødende kvartsskifer. Hvis man havde 

 staaet lige over for en af de sidste gange (f.ex. den ved 

 Blengsdalen) uden at have havt kjendskab til, at man befandt 

 sig i umiddelbar nærhed af et, i en anden slags bergart, 

 opsættende guldfelt, kunde umulig den tanke have faldt ind, 

 at der i geologisk henseende forelaa noget abnormt; uden 

 nogensomhelst betænkning vilde man have sluttet, at den 

 kobberkis-vismuthglans-guld-førende kvartsgang, der er nyre- 

 formig og indkilét mellem skikterne, som ellers i distriktet, 

 var en ganske normal Thelemark'sk gang; hverken guld- 

 eller vismuthglans-gehalten vilde have tiltrukket sig nogeu 

 større opmærksomhed. 



Et andet moment, som med hensyn til det her forelig- 

 gende problem maa tillægges en ganske væsentlig betydning, 

 ligger i den omstændighed, at der baade V, S og 0, — 

 muligens ogsaa N, — for Svartdals-feltet foreligger en vrim- 

 mel af de vanlige Thelemark'ske forekomster (af broget- 

 kobber m.m.). De guldførende gange danner følgelig ikke et 

 isoleret felt, men kan paa en enkel og naturlig maade op- 

 fattes som udgjørende en nogenlunde vel begrænset lokal- 

 gruppe inden den hele ertsformation, paa samme maade som 

 tilfældet er med f.ex. de paa fig. 20 gjengivne lokalgrupper 

 inden Hvideseid-distriktet. 



Vi finder med lethed endnu flere, væsentlige analogier: 

 de i kvartsdiorit opsættende kobber- vismuth- & guld-førende 

 gange har udøvet næsten nøjagtig aamme metamorfiske virk- 

 ninger paa sidestenen som de i granit (og granitgange) op- 

 sættende kobbererts-gange, o: beggesteds har sidestenen været 



komster; et nyt sammenligningspunkt finder vi i den omstændighed, 

 at paa de sidstnævnte er turmalin, — paa samme maade som i Svart- 

 dal, — ofte et af de mest karakteristiske gangmineraler. 



