104 H« Bonnevie. 



ved definition nr. 2, gelder denne formel for alle værdier af g 

 (1 — 19 incl.) eller gennem hele månecirkelen ; således giver 

 f. ex. gyld. 19 ep. 19 x 11 - 209. Men da def. nr. 2 

 igrunden ignorerer månesTiudårene eller ialfald lader det uaf- 

 gjort, om der menes det frie eller det bundne måneår, og 

 således viser sig altfor svævende til praktisk brug, ~ må 

 den følgelig suppleres med nr. 3. Her passer formelen 

 ep. = 11 g kun for ^ = 1 og g = 2 (ep. henholdsvis 11 og 

 22). Sættes nemlig ^ = 3, bliver ep. = 33; men her rejser 

 def. nr. 3 følgende indvending: »når der var nymåne for 

 33 dage siden, var der også nymåne for 3 dage siden ; her 

 spørges nemlig kun om, hvormange dage der hver nytårsdag 

 (eller en anden fast termin) er henrundne siden sidste ny- 

 måne«. For gyld. 3 bliver ep. altså ikke 33, men 3, o: ikke 

 11^, men 11 g -i- 30, — for gyld. 4 ikke 44, men 14, — 

 for gyld. 5 ikke 55, men 25. P'or gyld. 6 erholder vi 

 først ep. - 11 ^ - 66, dernæst 11 ^ -*- 30 = 36, endelig 

 11 ^r -»- 30 -i- 30 = 6; da imidlertid flere subtractioner med 

 samme subtrahend kortere og lettere sammenfattes under én 

 division, hvorvel det tal, der vilde have været den sidste 

 subtractions diferents, bliver divisionens rest og som sådan 

 giver os den søgte epaktværdi, — bliver vi altså nu omsider 

 stående ved følgende formel: 



■D 11 ^ 



ep. = B-^'- 



Da denne formel gelder allerede for g =^ h kan de tid- 

 ligere fundne partielt gyldige formler ep. =► 11, ep. =- ll^r og 

 ep. » 11 ^r -j- 30 herefter sættes ud af betragtning. 



Da den sidst fundne formel viser sig netop at falde 

 sammen med den, vi ovenfor har opstillet for »jul. ep. I«, må 

 disse ep akters krav paa benævnelsen »de naturlige epakter« 

 hermed ansees legitimeret; — disse, til nød også »jul. ep. II«, 

 er ialfald de eneste, som på én gang fyldestgør samtlige 3 

 ovenstående definitioner. Inden vi imidlertid går nærmere 



