108 H Bonnevie. 



først 19de april, regnes denne sidste som pâskefuldmâne, dog 

 således, at påsJcedagen beregnes, som om fuldmånedagen var 

 18de april. 



Vi vender os nu atter til »jul, ep. I« eller de »juUansJce 

 epaJcter« nat' sBoxr/y, hvilke vistnok ikke har noget med den 

 julianske påskeberegning at gøre, men dog i andre måder 

 har sin praktiske betydning, besynderlig nok nærmest i for- 

 hold til den gregorianske kalender; forsåvidt slutter de sig 

 nøje til ovenstående definition nr. 3, og det således, at de 

 altid betegner månens alder den Iste januar, hvilket også 

 gelder samtlige gregorianske rækker. Disse »julianske epak- 

 ter« angiver månens alder den Iste januar c. år 1500 eller 

 i de sidste c. 100 år før den gregorianske kalenders indføreJs".; 

 herved er at mærke, at månens alder på selve nymånedagen 

 fra nu af regnes ■= (efter jul. kal. = 1). Når her altså 

 f. ex. til gyld. 1 hører ep. 11, da vil dette sige, at måne- 

 eirkelen begynder 11 dage efter nymåne; dens sidste nymåne 

 indtraf altså dengang 21 de december. Da nu omsider den 

 gregorianske kalender blev indført, nemlig derved, at man 

 udelod de 10 dage 5 — 14 October 1582, rykkede følgelig oven- 

 nævnte nymåne frem til 31te december, så at gyld. 1 nu fik 

 ep. 11 -f- 10 = 1, gyld. 2 ep. 22 ^ 10 = 12. For gyld. 3 

 erholdes ep. 3 -+- 10 = -*- 7, hvilket altså vil sige, at der den 

 Iste januar er 7 daqe til næste nymåne; men da negative 

 epakter, skønt de således i og for sig giver god mening, dog 

 aldrig har været brugelige i praxis, har vi her ved addition 

 af 30 at finde den tilsvarende positive epakt, altså -»-7 + 30 

 eller 30 -t- 7 = ep. 23; dette kunde vi også have fundet straks 

 ved istedenfor subtrahenden 10 at sætte addenden 30 -i- 10 = 20, 

 altså ep. 3 + 20 = ep. 23. Da idetheletaget denne Iste række 

 af gregorianske epakter fremgår af de julianske ved at for- 

 mindske enhver især af disse med 10, og da de julianske 



