112 H. Bonnevie. 



eller TtpoefXTtTGoots, vokser efter omtrent 312V2 år til en hel 

 dag: altså falder efter hvert 31272 år de til et og samme 

 gyldental svarende månephaser 1 datum tidligere i solaret 

 end forhen ; dette kaldes mån f jevningen. Jo tidligere således 

 f. ex. årets sidste nymåne indtræffer, desto »ældre« bliver 

 månen den påfølgende nytårsdag, og desto større bliver epak- 

 terne både dette år og hele måneclrkelen igennem: med 

 andre ord: så ofte månejevningen indtræder, bliver epaJcteme 

 at forøge med 1. Da dette gennemsnitligen sker 1 gang i 

 3127^ år, sker det følgelig 8 gange i 2Ô00 år; foråt nu måne- 

 jevningen — til desto større bekvemhed og lettere ihukom- 

 melse — altid kan refereres til et secularår, fordeles de 

 8 jevninger på de 2500 år således, at de 7 første regnes at 

 indtræde efter hvert sit tidsrum af 300 år, den 8de derimod 

 først efter 400 år. Vor kalenders ophavsmand Lilius antog 

 — vistnok vilkårligen — året 1800 som grændseskel mellem 

 2 sådanne jevningsperioder (à 2500 år), så at den til dette 

 secularår henlagte månejevning blev at anse som den 8de i 

 en for størstedelen anticiperet periode; ved fortsat anticipa- 

 tion af den o;regorianske kalender ned til Christi fødsel er- 

 holder vi månejevningsårene200 — 500 — 800— 1100 — 1400 — 

 1800. Indeværende periode (1800—4300) erholder månejev- 

 ningen i følgende år: 2100 — 2400 — 2700 — 3000 — 3300 — 

 3600 — 39r)0 — 4300. Da månejevningen således oftest kom- 

 mer til at støde sammen med soljevningen, hvis virkning på 

 epakterne er netop den modsatte, vil månejevningens iud- 

 flydelse i de fleste tilfælde kun spores negativt, nemlig derved, 

 at den neutraliserer soljevningen og således betydeligen sinker 

 den jevnt fremadskridende formindskelse^af epakterne. 



De her udviklede love for sol- og månejevningens ind- 

 trædelse gelder det nu at omsætte i arithmetiske formler: 

 derefter finder vi let sådanne ikke blot for de gregorianske 

 epakter, men også for dateringsforskellen mellem den julianske 



