128 Ja<î- Gr. Otto. 



Materie, om end Naturen ofte kan betjene sig af for- 

 skjellige Midler for at opnaa samme eller et lignende Resultat. 

 De aromatiske StofPe, der normalt gjennem Urinen ud- 

 skilles af Organismen, liar en dobbelt Betydning, idet de 

 for det første konstaterer, at saadanne overhovedet kan 

 optræde som Endeprodukter af den dyriske Stofvexel og 

 dernæst, som jeg senere skal søge at vise, godtgjør, at der 

 ogsaa i Dyreorganismen foregaar syntlietiske Processer. 

 De nævnte gjennem Urinen udtrædende aromatiske Stoife 

 kan kenføres til følgende 4 Grrupper: 



1. Aromatiske Æthersvovlsyrer. 



2. Glykokolforbindelser af aromatiske Stoffe; den vigtigste 

 Repræsentant for disse er Hippursyre. 



3. Glykuronsyreforbindelser, der endnu er ufuldkomment 

 studerede, og som ikke altid synes at staa i Relation 

 til den aromatiske Gruppe og 



4. Fri aromatiske Stoffe som Cumarin, Hydroparacumar- 

 syre, Paraoxyfenyleddikesyre, Tyrosin etc. 



Af disse 4 Grupper skal jeg her kun opholde mig ved 

 den første. De hertil hørende Stoffe udskilles gjennem 

 Urinen som Kalisalte af parrede Svovlsyrer af aromatiske 

 Hydroxylforbindelser. De opdagedes 1876 i Urinen af 

 Baumann og er siden bleven temmelig nøiagtigt studerede 

 af flere andre Forskere. De er paa Grund af sin kjendte 

 Konstitution og bekj endte Oprindelse i særlig Grad egnede 

 til at give et Indblik i Dyreorganismens Kemisme. 



I kemisk Henseende er de altsaa Salte af aromatiske 

 Æthersvovlsyrer d. v. s. aromatiske Hydroxylforbindelser, 

 hvori et eller flere Atomer Hydroxylvandstof er substitueret 

 af Svovlsyrens ufuldstændige Radikal SOgOH. Den simp- 

 leste Repræsentant for disse Stoffe er derfor Fenolsvovlsy-ren 

 CgHgO . SO2OH, der som Kalisalt forekommer i smaa 

 Mængder i Urinen hos Kjødædere og i større Kvantiteter i 

 Planteædernes Urin, men den i fysiologisk Henseende vig- 



