254 G. 0. Sårs. 



er lig Heiden; ogsaa er Rostraldelen mere lige af kuttet for- 

 til. Skallen er kos begge Kjøn meget tynd og i køi Grad 

 gjennemsigtig, saa at de forskjellige Dele af Djn^et med 

 stor Tydeligked skinner igjennem samme. Dens Overflade 

 er ganske glat og glindsende, uden Spor af den kos de fle- 

 ste øvrige Arter saa tydeligt udprægede netformige Strib- 

 ning. 



I Lemmernes Bygning skiller denne Art sig kun lidet 

 fra de øvrige bekj endte Former. 



Mest foranderlig indenfor denne Slægt tør maaske Man- 

 dihularpalperne være, navnlig kvad det indbyrdes Størrelses- 

 forkold af dens Led angaar. Hos nærværende Art er (Tab. 

 XII, Fig 6) dens Basalled omtrent saa langt som alle de 

 øvrige tilsammen og ganske jevnt af smalnende mod Spidsen.. 

 Af Endedelens 3 Led er det Iste neppe længere end de 2 

 følgende tilsammen, og disse sidste er omtrent lige lange,, 

 skjøndt af ulige Brede. 



Halepladerne (Fig. 12) har kver, foruden den til For- 

 kanten fæstede lange Torn, 7 Kløer, der tiltager jevnt i 

 Størrelse mod Spidsen og i Bagkanten er meget fint tan- 

 dede; den yderste er omtrent af Halepladens Længde. 



Forekomst. — Jeg kar taget denne Art i temmelig be- 

 tydeligt Antal ved Messina, navnlig ved indtrædende Høi- 

 vande, da Strømmen nordenfra sætter |ind mod Havnen. 

 Hanner og Hunner forekom omtrent lige kyppigt. 



8. Conchoecia tetragona, n. sp. 



(Tab. XI, Fig. 5, 6; Tab. Xni, Fig. 5—9). 



Charact. spee. — %. Testa a latere visa oblongo-tetra- 

 gona, altitudine dimidiam longitudinem superante, margine 

 dorsali medio leviter impresso, ventrali subrecto et horizon- 



