Middelhavets Invertebratfauna, IV. 275 



>og har det ydre Hjørne tæt cilieret, det nedre forsynet 

 med en enkelt Børste. 4de Led er betydelig kortere end 

 3die, noget udvidet mod Enden og i den øvre Kant fint 

 cilieret, i den nedre forsynet med en tynd, noget bugtet 

 Børste. Sidste Led endelig er saa lidet, at det kun med 

 Vanskelighed kan sees, især da det ligger ligesom indsæn- 

 ket i det foregaaende Led. Det bærer 3 temmelig ulige 

 Torner. Den øverste af disse udmærker sig, ligesom hos 

 -de øvrige Arter af Slægten, derved at dens ydre Parti er 

 forsynet med tynde Sidetorner, kamformigt ordnede i en 

 enkelt Rad, dog saaledes, at den inderste og største af dem 

 er fjernet fra de øvrige ved et større Mellemrnm. Den 

 midterste Torn er betydelig mindre og og tyndere, hvori- 

 mod den nederste er, uligt hvad Tilfældet er hos de øvrige 

 bekj endte Arter, meget stærkt udviklet, betydelig større 

 end de øvrige og næsten af Fodens halve Længde. Begge 

 de 2 sidste Torner er forøvrigt ganske glatte, uden Spor 

 :!af Sidetorner. 



Halegrenene (Fig. 1, cp ; Fig. 15) er vel udviklede, 

 stærkt chitiniserede og meget bevægeligt articulerede med 

 Bagkroppen, saa at de snart kan bøies ind under samme, 

 snart strækkes lige bagud. Af Form er de temmelig ulig 

 samme hos P. mytiloides og hispida og ligner mere samme 

 hos P. trigonella. De er dog forholdsvis stærkere afsmal- 

 nende mod Enden, som er meget skjævt afskaaret, uden 

 tydelig Begrændsning mod Dorsalkanten. Ved Enden er 

 de, som hos de øvrige Arter, bevæbnede med 2 stærke 

 Kløer, hvoraf dog den yderste her er meget mindre end 

 den anden og neppe mere end halvt saa lang. Af de til 

 Dorsalkanten fæstede Børster er den yderste rykket nær 

 ind mod Apicalkløerne og er temmelig stærk, næsten klo- 

 formig. De 2 øvrige Børster staar tæt sammen noget nedenfor 

 3Iidten af Halegrenens Længde og er betydelig tyndere 

 samt stærkt bøiede. Lige bag Halegrenene s Fæste gaar 



