334 Peter Eberlin. 



For at få rede på det ovennævnte spørgsmål kan man an- 

 tagelig gå ud fra: 



1 . Der var under istiden i dansk Østgrønland og i Julianehåbs 

 distrikt (men neppe i det øvrige Vestgrønland sydfor polar- 

 kredsen) ikke alene nunatak'er men også store og brede 

 kystterritorier, der ikke vare dækkede af indlandsisen. 

 Granske vist gik både denne og lokale bræer ud igennem 

 disse strækningers nuværende fjorde, og ganske vist vare 

 mange fjælddale, der nu afgive lune tilholdssteder for plante- 

 verdenen, den gang fyldte med is og sne, men der er dog 

 ingen grund til at betvivle, at der under istiden fandtes 

 mange gunstige lokaliteter for en plantevækst i 

 den østlige og sydligste del af Sydgrønland, 

 således både havstokke, småpytter, bækkelejer, fjældskrå- 

 ninger o. s. v. 



2. Det, at landisen i den glaciale tid var mere udbredt i Syd- 

 grønland, end den nu er, viser, at nedbørsoverskuddet den 

 gang var større end nu. Efter al rimelighed var den gang 

 både kulden stærkere og nedbøren større end nu, men hvor 

 meget temperaturen var lavere, end den nu er, derom ved 

 man intet; kun det kan man sige, at der ikke er noget 

 som helst holdepunkt for den antagelse, at så godt som 

 alle Sydgrønlands nuværende blomsterplanter ere for kælne 

 til at kunne have udholdt istiden i det sydligste Grønland. 

 I så henseende ere følgende tal talende. Af dansk Øst- 

 grønlands 161 sikre arter af blomsterplanter forekomme: 



a) 52 arter i Vestgrønland nord for Melvillebugten og på den 

 lige over for liggende store ø, altså på steder, der ligge 

 lige så meget nordligere end Grønlands sydspids, som de 

 europæiske middelhavslande ligge sydligere end samme, 



b) yderligere 21 arter (eller i det hele 73 arter) i Grønland 

 nord for 73° n. b,, 



c) yderligere 28 arter (eller i det hele 101 arter) i Grønland 

 nord for 70° n. b. 



