382 Vedeler. 



som slynge sig rundt mindre arterier, fig. 54 og 55, eller S- 

 formig om to nærliggende kar, fig. 56 (Zeiss A), men de 

 marvholdige fibre ere som oftest forsvundne, 



Zona parenchymatosa. Wal dey er vil (side 17) sammen 

 med Henie, at muskelbundterne ikke skulde trænge længere 

 ind end til parenchymzonens grændse. Som en stor regel 

 er dette vistnok rigtig, men følgende tegninger viser dog, at 

 der gives undtagelser. I fig, 57 ser man en bundt med 

 marvholdige nervefibre dele sig dichotomisk, og hver side- 

 gren, også forsynet med marvholdig nerve, trænge lige op til 

 Theca folliculi. I fig. 58 er det en bundt uden marvholdig 

 nervefiber. I fig. 59 ligger en tålelig tyk bund med flere 

 marvholdige nervefibre i nærheden af et Corpus albicans. I 

 60 (Zeiss A) trænger bundten langs en follikel næsten op til 

 Albuginea. 



Det er som oftest meget vanskeligt at forfølge muskel- 

 bundten indtil den aldeles forsvinder, efter at den under 

 tiden tidligere har delt sig dichotomisk, fig. 61, eller afgivet 

 sidegrene som i fig. 62, eller forbindelsesgrene til en nærlig- 

 gende bundt som i fig. 63. Den almindeligste made synes 

 enten at være som fig. 64, hvor den deler sig dichotomisk, 

 og hver gren opløser sig i enkelte partier af muskelceller, 

 eller som i fig. 65, hvor en bundt pludselig løser sig op i 

 spredte og lange partier, eller som i fig. 66, hvor den ud- 

 breder sig vivteformig. Denne endemåde fandtes allerede i 

 hilus, de to andre i den yderste og indre del af Zona vas- 

 culosa. 



Så længe muskelbundterne ere forsynede med marvhol- 

 dige nervefibre, ser man aldrig nogen nerve sende grene ud 

 af bundten, det er sikkert nok. Hvorledes forholdet er, når 

 nerven er bleven marvløs, vover jeg ei at afgjøre; men jeg 

 har ei seet det, sålænge muskelcellerne endnu ligge i bundten 

 og her måtte det kunne sees, hvis så var tilfælde, thi den 

 røde nerve må stikke af mod det omgivende lysere parenchym. 



